ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 133, 2007-02-05 10:30

מיכאל מלכיאור: אני פותח את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו ממשיכים את מרתון הדיונים של ועדת החינוך, התרבות והספורט.

מיכאל מלכיאור: היום יש לנו שלוש ישיבות ומחר ארבע ישיבות.

מיכאל מלכיאור: לפני שניכנס לעומק הדיונים, אני קודם כל מבקש לברך את הצופים בשעה זו וגם להגיד שכדאי להישאר אתנו גם לדיון הזה וגם לדיון המיוחד בשעה 12:00 על מהות הכנסת, גם כדגם חינוכי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו פותחים את הדיון, כפי שאנחנו נוהגים לעשות בכל שבוע לפני הדיון המהותי, בדבר תורה ובדבר חוכמה.

מיכאל מלכיאור: הפעם יעשיר אותנו חבר הכנסת הרב הלפרט, שיפתח בדבר תורה, שהיא הדרך הראויה להתחיל את השבוע.

מיכאל מלכיאור: בגלל פקק תנועה זה נדחה לישיבה הזאת.

משה הלפרט: אדוני יושב הראש, ראשית אני מתנצל על האיחור.

משה הלפרט: היה פקק תנועה גדול מאוד, ולכן איחרתי קצת לישיבה הקודמת.

משה הלפרט: ראשית אני רוצה לברך אותך על הנוהל שהנהגת כאן בוועדה להתחיל את הדיונים בדבר תורה, כי זה דבר חשוב מאוד.

משה הלפרט: פרשת השבוע היא פרשת יתרו, פרשה של מתן תורה, פרשה של קבלת התורה.

זבולון אורלב: זה מתאים לדיון על חוק מורשת הדרוזים, שהרי יתרו הוא הכוהן הגדול של העדה הדרוזית.

זבולון אורלב: המקום שבו הוא קבור נקרא נבי שועייב.

משה הלפרט: התורה היא סוד קיומו של העם היהודי.

משה הלפרט: בפרשת ויחי, "ויחי יעקב בארץ מצרים" אומר הרש"י "פרשה זו סתומה".

משה הלפרט: מדוע היא פרשה סתומה?

משה הלפרט: מצרים מסמלת את הגלות מלשון מצר.

משה הלפרט: "ויחי יעקב בארץ מצרים" – קיומו של העם היהודי באלפי שנות גלות זו חידה.

משה הלפרט: פרשה סתומה, שאי אפשר סתם כך להבין אותה.

משה הלפרט: איך העם היהודי שרד במשך אלפי שנות גלות, דבר שאין לו אח ורע?

משה הלפרט: בדרך כלל אומה שהולכת לגלות, כעבור דור, שני דורות, 50, 60 או 70 שנה נעלמת ומתבוללת באומה שהיא נמצאת בה ולא נשאר לה כמעט זכר.

משה הלפרט: התשובה היא שכאשר יעקב אבינו רואה שנגזר עליו לרדת למצרים, מספרת לנו התורה "ואת יהודה שלח לפניו...

משה הלפרט: גשנה".

משה הלפרט: אומר על זה רש"י, שיעקב אבינו שלח את יהודה להכין לו בית תלמוד.

משה הלפרט: כאשר יעקב אבינו ראה שנגזר על העם היהודי ללכת לגלות, כאשר הוא רוצה להבטיח את קיומו של העם היהודי גם בגלות, מה הוא עושה?

משה הלפרט: הוא שולח את יהודה, שיפתח בתי לימוד תורה.

משה הלפרט: יעקב אבינו ידע, שרק על ידי לימוד תורה והקמת מוסדות תורה, הוא יבטיח את המשך קיומו של העם היהודי.

משה הלפרט: היינו במשך אלפי שנות גלות במקומות שהיו מוסדות הוראה, ישיבות ובתי תלמוד.

משה הלפרט: שם היהדות פרחה.

משה הלפרט: במקומות שלא הייתה תורה ולא היו מוסדות תורה, לצערנו הרב היהודים התבוללו.

משה הלפרט: רבי סעדיה גאון אמר לפני 1,000 שנים ש"אין אומתנו אומה אלא בתורותיה", תורה שבכתב ותורה שבעל פה.

משה הלפרט: זה קיומו של העם היהודי וגם קיומו של כל העולם כולו.

משה הלפרט: בפרשת בראשית כתוב "ויהי ערב ויהי בוקר יום השישי".

משה הלפרט: שואל רש"י מדוע כתוב "השישי".

משה הלפרט: כל הימים מצוינים בלי ה', יום ראשון, שני, שלישי וכולי.

משה הלפרט: רק ביום שישי כתוב "השישי", "ויהי ערב ויהי בוקר יום השישי".

משה הלפרט: אומר רש"י שזה יום השישי המפורסם, השישי בסיוון שבו הקדוש ברוך הוא נתן את התורה.

משה הלפרט: בזכות התורה כל העם התקיים.

משה הלפרט: לולא התורה לא היה קיום לכל העולם.

משה הלפרט: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, יישר כוחו של הרב הלפרט.

מיכאל מלכיאור: אנחנו שמחים לראות במדינתנו את פריחת עולם התורה והישיבות הקדושות, כפי שלא היה אף פעם בהיסטוריה של העם היהודי.

מיכאל מלכיאור: אם אפשר לעשות בגושן ישיבה, בוודאי ובוודאי שאנחנו מעודדים ממה שקורה כיסוד קיומה של המדינה.

מיכאל מלכיאור: אני רק רוצה להוסיף דברים מכיוון אחר.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להזכיר מדרש מפורסם, שיכול להכניס אותנו גם לפרשת יתרו ולמרכז מורשת הדרוזים בישראל, כפי שהזכיר גם חבר הכנסת זבולון אורלב.

מיכאל מלכיאור: לפי המדרש לפרעה מלך מצרים היו שלושה יועצים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים שיועצים זה דבר חשוב.

מיכאל מלכיאור: הייתי גם פעם יועץ, אז אני יודע מה כובד האחריות שמוטל על היועצים.

מיכאל מלכיאור: היו לו שלושה יועצים.

מיכאל מלכיאור: יועץ אחד היה יועץ רע, שגם אמר שצריכים להשליך את כל בני ישראל היאורה.

מיכאל מלכיאור: זה היה בלעם, שאחר כך היה ידוע כנביא, אבל נביא שרצה את רעת בני ישראל.

מיכאל מלכיאור: היה יועץ שהעדיף לשתוק ושמר על זכות השתיקה.

מיכאל מלכיאור: היועץ הזה, קראו לו איוב.

מיכאל מלכיאור: בגלל שתיקתו יש ספר שלם בתנ"ך שמדבר על כל הייסורים של איוב.

מיכאל מלכיאור: פעמים רבות אומרים שדווקא מי ששותק לפעמים גרוע יותר מהרשע, שאתה יודע איך להתמודד אתו.

מיכאל מלכיאור: מי ששותק כשהוא צריך לדבר וכשהוא יודע מה האמת, הרבה יותר בעייתי.

מיכאל מלכיאור: ליועץ השלישי קראו יתרו לפי המסורת שלנו.

מיכאל מלכיאור: היועץ הזה אמר לפרעה גלויות את הצדק, המוסר ואת הדבר הנכון לעשות.

מיכאל מלכיאור: לכן הוא הפך לחותן של משה רבנו.

מיכאל מלכיאור: שמו הפך להיות גם השם של הפרשה הכי חשובה שיש לנו בתורה.

מיכאל מלכיאור: זאת אחת מנקודות המפגש הרבות והמגוונות שבין העם היהודי לבין העם והעדה הדרוזית.

מיכאל מלכיאור: הגענו בטיפול שלנו לפרקים הסופיים של תפקיד כל מוסד ומוסד במרכז.

מיכאל מלכיאור: היה צריך להיות שיח עם משרד המשפטים, שבינתיים התקיים בין היועצת המשפטית שלנו לבין נציגי משרד המשפטים.

מיכאל מלכיאור: כדי שנוכל לקבל את ההחלטה בצורה מסודרת, אבקש ממרב לעבור על הדברים.

מיכאל מלכיאור: אם הם מקובלים על חברי הכנסת, אנחנו נמשיך ונסיים את העבודה שלנו בשעה הקרובה.

מירב ישראלי: לא אחזור על כל ההחלטות מהפעם הקודמת, אלא רק על מה שדרוש השלמה.

מירב ישראלי: יש עניין בנושא המוזיאון שנגיע אליו כשנגיע למוזיאון, אז אני לא אפתח אותו עכשיו.

מירב ישראלי: לעמוד הראשון אין הערות.

מירב ישראלי: בעמוד השני יש פנייה שמתואמת גם עם משרד המשפטיים בנושא הגנז.

מירב ישראלי: הגנז הוא חבר המועצה, האחראי על ארכיון המדינה.

מירב ישראלי: יש פה בקשה של משרד ראש הממשלה, שזה יהיה הגנז או עובד הגנזך מטעמו.

יעל כהן: הגנז הוא אדם אחד, שחבר בהרבה גופים מכוח חוק ומכוח כל מיני החלטות.

יעל כהן: אנחנו חושבים שיכול להיות שיהיה יותר יעיל שיהיה עובד בכיר אחר מטעמו.

מיכאל מלכיאור: זאת בכלל לא בעיה.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שהוא גם חבר במועצה וגם בהנהלה.

מירב ישראלי: לא, שיכול להיות חבר במועצה.

מירב ישראלי: אתם צריכים להחליט האם זה מקובל עליכם, שיכול להיות שהחבר במועצה לא יהיה הגנז עצמו.

מיכאל מלכיאור: הבנתי את זה, אבל אני רק אומר שהוא חבר גם בוועד המנהל וגם במועצה.

מיכאל מלכיאור: בשני המקומות אנחנו מציינים את הגנז או נציג מטעמו.

מירב ישראלי: עובד של הגנזך מטעמו.

זאכי עאמר: בישיבה הקודמת אמרנו שיהיה נציג של מרכז השלטון המקומי.

זאכי עאמר: אני רואה שהוא נשמט מכאן ולא מופיע.

מירב ישראלי: מכיוון שלא סגרנו את הנוסחים הסופיים, הנוסח שמונח לפניכם הוא הנוסח שעבר בקריאה טרומית.

מיכאל מלכיאור: המקורי.

מיכאל מלכיאור: כל השינויים שעשינו יבואו בנוסח שיגיע לכנסת.

זבולון אורלב: מה פירוש?

זבולון אורלב: שהוועדה לא תראה את הנוסח הזה, כשהיא מצביעה על הקריאה הראשונה?

מירב ישראלי: כמו שאנחנו עושים בדרך כלל כשאנחנו מאשרים.

מירב ישראלי: אם היינו מאשרים את הכול בישיבה הקודמת, זה לא היה מגיע.

זבולון אורלב: האם לא יהיה מונח עוד נוסח לפני הקריאה הראשונה?

מירב ישראלי: אלא אם כן תהיה עוד ישיבה ואם לא תהיה הצבעה היום.

מיכאל מלכיאור: לקראת קריאה שנייה אתה תקבל את זה.

מירב ישראלי: בדרך כלל אני משתדלת שזה יהיה מישיבה לישיבה, אבל מכיוון שכאן חלק מהדברים נסגרו ממש היום בבוקר, כי הם עוד קיימו דיונים פנימיים במשרד, לא יכולנו לסגור את הנוסחים, אבל צריך להבהיר שהתיקונים שהוחלט עליהם בישיבה הקודמת הוכנסו.

מירב ישראלי: אם אתם זוכרים, עלתה שאלה לגבי היחס בין המועצה לבין הוועד המנהל.

מירב ישראלי: משרד המשפטים מבקש תיקונים מאוד קטנים בעניין הזה.

מירב ישראלי: בסעיף 7 תפקידי המועצה, מעבר "לקבוע את מדיניותו הכללית", "לקבל דוחות" ולאשר את התקציב, בפסקה (3) הם מבקשים בנוסף "לאשר את תקציב המרכז" להוסיף את "ותוכנית העבודה השנתית", מכיוון שתוכנית העבודה השנתית היא חשובה.

מיכאל מלכיאור: אין בעיה.

מירב ישראלי: נמצאת פה עורכת הדין רוני טלמור.

מירב ישראלי: אני אומר מה שסוכם בינינו.

מירב ישראלי: בסעיף 10 באותה רוח – תפקידי הוועד המנהל בפסקה (1) הם "להתוות את קווי הפעולה של המרכז בהתאם למדיניות הכללית שקבעה המועצה".

מיכאל מלכיאור: זה גם כתוב בתפקידי המועצה.

מירב ישראלי: אנחנו פשוט מתאמים את הנוסח, כדי שלא יהיו טענות.

מירב ישראלי: אם אתם זוכרים, הייתה שאלה לגבי סעיף 11 מה קורה אם מפזרים רק את הוועד המנהל, כשהוועד המנהל הוא חלק גדול מהמועצה.

מירב ישראלי: מה שסוכם כרגע, לפחות לקראת הקריאה הראשונה, עם משרד המשפטים זה "ראה השר כי המועצה או הוועד המנהל אינם ממלאים את תפקידם באופן נאות, יפנה למועצה – כלומר בכל מקרה הוא פונה למועצה, שהיא הגוף המפקח – במכתב שישלח ליושב ראש המועצה, כי אם תוך זמן שיקבע לא ימלאו הוועד המנהל או המועצה את המוטל עליהם כפי שפירט השר בדרישתו, יפזר את המועצה", כדי שלא ייווצר מצב שהוא ממנה שוב ועד מנהל מתוך המועצה.

מירב ישראלי: לא אקרא כאן את התיקונים כדי לא להלאות אתכם, אבל (ב) יתוקן בהתאם לרוח הזאת.

מירב ישראלי: בסעיף 12, כאמור, אם השר החליט לפזר את המועצה, משרד המשפטים אומר שמכיוון שלוקח יותר מ-30 יום למנות מועצה, הוא רוצה להחליף את זה ל-90 יום.

מירב ישראלי: אם השר מפזר את כל המועצה, וסביר להניח שזה יהיה מקרה מאוד מאוד נדיר, יש צורך בזמן ארוך יותר כדי להקים מועצה חדשה.

מגלי והבה: השאלה היא למה לא תוך 60 יום.

מירב ישראלי: זאת שאלה שגם אני העליתי.

רוני טלמור: השאלה הראשונה הייתה האם בכלל יש צורך להסדיר את העניין הזה, כי ברור שברגע שאין מועצה מסיבה כלשהי, השר צריך לפעול כמה שיותר מהר.

מיכאל מלכיאור: לא, זה לא ברור בכלל.

מיכאל מלכיאור: אני מכיר מספיק מועצות שהוקמו על פי חוק, וכשלא כתוב מספר ימים, יש נטייה בגלל עומס עבודה - ולא בגלל שהשר לא רוצה - לדחות דברים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שטוב שנכתוב את זה, אבל זה מקרה כל כך חריג, שאז יצטרכו לגבש דברים חדשים לגמרי.

מגלי והבה: אנחנו מכירים את המציאות.

מגלי והבה: כל שר שיעמוד בראש המערכת הזאת, יגיד שאם מדובר ב-90 יום, יש לו זמן.

מגלי והבה: אם צמצמת לו את הזמן, לא תינתן לו אפשרות לפרק זמן ארוך של שלושה חודשים עד שהדברים יסתדרו.

רוני טלמור: כמו שאמר אדוני יושב הראש, בגלל שיש חובה על שר למנות את המועצה, זה לא אומר שהוא יעשה את זה מאוד מהר, גם אם כתובה בחוק תקופת זמן שקשה לעמוד בה, כי כנראה שלא יעמוד בה.

רוני טלמור: כדי לכבד את כל הצדדים, כדאי לקבוע תקופה שתיקח בחשבון את המורכבות של הרכב המועצה, שיש בה גופים שונים וגורמים שונים.

מגלי והבה: האם גברתי מנסה לרמוז, שיש שרים או ממונים על החוק שלא ימלאו אותו בגלל הזמן?

מגלי והבה: אם נקבע 60 יום ונראה שעברו 61 יום בלי שנעשו דברים, עם כל הכבוד לאותו שר או אותו גורם, לא ניתן לו להמשיך לטפל בצורה כזאת.

מגלי והבה: אני חושב שהגבלת הזמן כאן היא לטובת העניין.

מגלי והבה: 30 יום זה יותר מדי, אבל 60 יום זה בסדר.

רוני טלמור: אין בעיה.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שנקבע 60 יום.

מיכאל מלכיאור: באנו פה לקראת משרד המשפטים.

מירב ישראלי: לגבי הוצאות וגמול, אם זכור לכם, היה אמור להיות מועבר אלינו נוסח מהממונה על השכר, אבל אני לא רואה שהנציגה שלהם הגיעה היום.

מירב ישראלי: בכל אופן, לא הועבר לי נוסח, אבל נאמר לי על ידי משרד המשפטים, שהנוסח המקובל היום הוא כמו בחוק הביטוח הלאומי.

מירב ישראלי: אני מציעה שתגידו מה אתם מציעים והאם זה מקובל עליכם, כי בפעם הקודמת היה ויכוח על הגמול ועל ההוצאות.

מירב ישראלי: למה זכאי כל אחד מחברי המועצה והוועד המנהל?

רוני טלמור: מקובל היום להסדיר הוראה שאומרת, שאם רוצים שהחברים יקבלו גמול או שכר, מי שמקבל גמול או שכר עבור ההשתתפות שלו - למשל עובד מדינה שמשתתף בישיבות המועצה וזה נחשב לו חלק מהעבודה והוא מקבל עבור זה שכר - לא זכאי לקבל בנוסף גמול אחר.

רוני טלמור: זה יכול להיות כך גם לגבי חברים אחרים.

רוני טלמור: מי שלא מקבל גמול, זכאי לקבל החזר הוצאות.

רוני טלמור: נשאר להכריע לגבי הנוסח של הצעת החוק, שם כתוב שחבר מועצה ככלל לא יהיה זכאי לקבל גמול, אלא רק החזר הוצאות, זאת אומרת שעצם החברות במועצה ללא תשלום, וזה קיים במקומות נוספים.

רוני טלמור: רק החברות בוועד המנהל מקנה זכאות לגמול.

רוני טלמור: אם העיקרון הזה בהצעה מקובל, הייתי מציעה לרשום את אותו כלל עם הסייגים שנכנסים היום לחקיקה, שאומרים שגם הוועד המנהל, מי שמקבל גמול על הזמן שהוא מקדיש לזה ממקום אחר, לא יקבל גמול נוסף מהרשות.

מגלי והבה: בדרך כלל עובדי מדינה לא זכאים ולא יקבלו, כי הם באים מתוקף תפקידם.

מגלי והבה: אני מדבר על אותם אנשים שיהיו חברים במועצה הזאת, הם יקדישו מזמנם כשאין להם מקור פרנסה אחר.

מגלי והבה: אני מניח שרוב החברים פה או נציגי הציבור הם פנסיונרים או אנשים שרוצים לתרום מזמנם, אז גם דורשים מהם לתרום מזמנם וגם דורשים מהם לא לקבל מה שמגיע להם.

מגלי והבה: צריך ללכת לפי המקובל, אבל לא לצאת מנקודת הנחה שנקפח את אותם גורמים, שרוצים לתרום מזמנם.

מגלי והבה: זה לא דירקטוריון רגיל של חברה, אלא זה מוסד, שאני מניח שמי שיתנדב לו לא יראה בשכר את הדבר הכי חשוב, אבל הוא צריך לקבל את מה שמגיע לו.

רוני טלמור: בהצעה שהגשת נאמר, שחבר המועצה לא יקבל מהמרכז שכר בעד השירותים שלו וחבר הוועד המנהל כן יהיה זכאי לגמול על השתתפות.

רוני טלמור: זאת אומרת שחבר מועצה לא מקבל דבר, הוא מתנדב - אגב במליאת רשות השידור שהיא גוף גם מאוד גדול לא מקבלים שכר - ורק בוועד המנהל שגם מתכנס לעתים קרובות יהיה תגמול.

מירב ישראלי: אז העקרונות מקובלים?

מגלי והבה: מקובלים.

רותם רולף: אמור להיות איזשהו תיאום עם משרד האוצר, ומול אגף התקציבים לא בוצע תיאום.

מירב ישראלי: כי הייתה פה נציגה אחרת של אגף אחר שלכם בישיבה הקודמת, שהביעה את עמדתה.

מיכאל מלכיאור: צריך תיאום בין אגפי האוצר.

יואל חסון: אנחנו מוכנים לסייע לכם בעניין...

רותם רולף: באופן כללי, כל אגף מופקד על נושא שונה לגמרי.

מירב ישראלי: בוא נאמר שהוועדה הייתה שמחה מאוד לקבל את עמדת הממשלה לגבי הסעיף הזה.

רותם רולף: בהמשך למה שכן שמעתי מהדברים שלך, אני חושבת שצריך להבהיר שצריך להשאיר את הרעיון של הסעיף הזה, אבל אולי לשנות את הנוסח באופן כזה, שיהיה רשום בפירוש שמי שכבר מקבל גמול - - -

מגלי והבה: זה מה שהיא אמרה.

מירב ישראלי: רוני, אולי תקראי את הנוסח של חוק הביטוח הלאומי?

מירב ישראלי: אז נדע בדיוק על מה אנחנו מדברים.

רותם רולף: אותו דבר גם לגבי החזר הוצאות, אם לא הבנתי נכון.

רוני טלמור: אקרא מהחוק ההוא מה שנאמר שם בסעיף 17א לחוק הביטוח הלאומי.

רוני טלמור: נאמר שם שמי שאינו עובד מדינה או עובד גוף מתוקצב או עובד בגוף שאותו הוא מייצג במועצה או בוועדה, זכאי לקבל מאת הביטוח הלאומי גמול בעבור השתתפות בישיבות המועצה, ובלבד שאיננו מקבל ממקום אחר תמורה בעבור ההשתתפות.

רוני טלמור: מי שלא זכאי זה עובד גוף מתוקצב, עובד מדינה או עובד בגוף שאותו הוא מייצג במועצה או בוועדה.

רוני טלמור: ההנחה היא שבגלל שהם מייצגים את המקומות שהם עובדים בהם, הם מקבלים ממקום העבודה את השכר או הגמול הנדרש.

רוני טלמור: ההוראה הבאה אומרת, שחבר מועצה שאינו זכאי לגמול לפי הוראת סעיף (א), זכאי לקבל מהמוסד החזר הוצאות שהוציא לצורך השתתפות בישיבות המועצה, ובלבד שאינו מקבל ממקום אחר החזר הוצאות.

מיכאל מלכיאור: כדי שלא תהיה כפילות.

מירב ישראלי: נאמר לנו, שמדובר בגמול השתתפות, שמגלם גם החזר הוצאות.

מיכאל מלכיאור: אבל זה לא מה שכתוב.

מירב ישראלי: אבל מישהו צריך לקבוע את זה.

מיכאל מלכיאור: החזר הוצאות למי שלא מקבל גמול.

רוני טלמור: מי שמקבל גמול, לא מקבל החזר הוצאות נוסף.

רוני טלמור: זה לא כתוב, זה נובע מכך שכתוב שחבר מועצה שאינו זכאי לגמול, יקבל החזר הוצאות.

מיכאל מלכיאור: החזר ההוצאות גלום בגמול שהוא מקבל.

מירב ישראלי: בחוק הזה בכל זאת צריך להיות סעיף, שאומר מי קובע את הכללים והתנאים.

רוני טלמור: אני מניחה, השר, בהסכמת שר האוצר.

מירב ישראלי: נאמר אצלנו שראש הממשלה, בהסכמת שר האוצר, יקבע כללים ותנאים.

מירב ישראלי: זה מה שנקבע כאן, אני לא יודעת למה היא הציעה את זה.

מגלי והבה: זה היה בהתאם למודלים שהעתקנו מהם.

רוני טלמור: השר האחראי על ביצוע החוק זה שר המדע, התרבות והספורט.

מירב ישראלי: אז אנחנו נקבע את שר המדע, התרבות והספורט.

רוני טלמור: אפשר אולי לרשום, שהנוסח עוד יתואם, אם יהיו הערות בהמשך.

מירב ישראלי: אני כותבת כרגע "שר המדע, התרבות והספורט", כי הוא השר האחראי על החוק.

מירב ישראלי: בהסכמת שר האוצר, הוא יקבע את השיעור ואת הכללים והתנאים.

מירב ישראלי: את הנוסח עוד נתאם.

רותם רולף: אמרת שמי שלא זכאי לגמול, זכאי להחזר הוצאות.

רותם רולף: משתמע מזה שגם עובד מדינה שמקבל החזר הוצאות במשכורת, זכאי להחזר הוצאות.

מיכאל מלכיאור: כתוב בנוסח שאין החזר הוצאות כפול.

מירב ישראלי: זה לגבי סעיף 13.

מירב ישראלי: לגבי סעיף 15 ו-20, עלתה השאלה האם הרשעה היא סיבה לפיטורים, או שגם הגשת כתב אישום.

מירב ישראלי: בסעיף אחד לגבי חבר מועצה נאמר רק הרשעה ולגבי חבר מנהל נאמר גם כתב אישום וגם הרשעה.

מירב ישראלי: עמדת משרד המשפטים היא שבשני המקרים צריכה להיות נפקות גם לכתב אישום, אבל מכיוון שזה עדיין רק כתב אישום, צריכה להיות השעיה ומינוי ממלא מקום במקרה של כתב אישום בשני המקרים.

מיכאל מלכיאור: זה נושא רגיש.

מיכאל מלכיאור: ..

מירב ישראלי: בהחלט.

מירב ישראלי: אני אתקן את סעיף 20 בהתאם.

מירב ישראלי: כאן, לדעתי, אנחנו מגיעים לנקודה בה הפסקנו.

רוני טלמור: מה עם סעיף 19?

מירב ישראלי: רציתם להוסיף ל"יישום החלטות הוועד המנהל" "והמועצה" וגם בפסקה (3) שייאמר "הוועד המנהל והמועצה", שזה נראה לי מקובל.

מירב ישראלי: הגענו לסעיף 22.

מיכאל מלכיאור: זה סימן ב', שלושת המוסדות: המכון, הארכיון והמוזיאון.

רוני טלמור: יש עוד בקשה שביקשנו - במקומות בהם מדובר בכתב אישום, בהרשעה או בעבירה, שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה, רצינו לבקש שזה יהיה לדעת השר, זאת אומרת שיהיה ברור ששיקול הדעת האם מדובר בעבירה כזאת או אחרת הוא בידיו של השר.

מירב ישראלי: לדעתי זה ברור, אבל אפשר להוסיף את זה.

מיכאל מלכיאור: השר צריך לשקול?

מירב ישראלי: בעיקרון, כתוב שהוא יחדל לכהן, כשמדובר בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה ונסיבותיה הוא לא ראוי לכהן.

מירב ישראלי: זו לא כל עבירה.

מירב ישראלי: מישהו צריך לקבוע, האם העבירה כזאת או לא.

מיכאל מלכיאור: עקרונית, אני חושב שזה צריך להיות שר שקובע דבר כזה, אלא היועץ המשפטי.

מירב ישראלי: אני מציעה שנשאיר את זה כך, כי זה קיים גם בחוקים אחרים.

מירב ישראלי: לא ניכנס לוויכוח הזה עכשיו למי ניתן שיקול הדעת והאם השר צריך להתייעץ עם היועץ המשפטי לממשלה.

מרב פלג: יש לנו רשימה של הערות, שתקבלו אותן גם בכתב, שלא נראות לי גדולות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים היום לסיים, אז חבל שלא הכנתם אותן מבעוד מועד.

מרב פלג: המוטיב המקשר בין כל ההערות הוא שלדעתנו הצעת החוק לוקה קצת במינוריות יתר של המעמד התיירותי של המרכז.

מרב פלג: אנחנו רוצים לחזק את ההיבט הזה.

מיכאל מלכיאור: אספר למי שלא היה בישיבה הקודמת, שמשרד התיירות לוקח על עצמו חלק ארי מהוצאות הקמת המרכז, מאחר שהוא רואה בו מעבר לשאר התפקידים גם מוקד תיירותי.

מגלי והבה: משרד התיירות בונה את כל המרכז.

מרב פלג: למעט תחזוקה.

מיכאל מלכיאור: הדברים רשומים ומודגשים, אף אחד לא יבוא אליכם בטענות.

מרב פלג: את הסעיף הראשון של מטרת החוק אנחנו רוצים מעט להרחיב ולכתוב שמטרתו של חוק זה להקים מרכז מורשת הדרוזים, שישמש לריכוז ושימור חומר ארכיוני למחקר ועיון ולהצגת אורח חייהם ותרבותם של הדרוזים בפני ציבור המבקרים הרחב.

מירב ישראלי: להכניס את המטרות ואולי לא את כולן?

מיכאל מלכיאור: סעיף מטרה קצר ומצומצם, שמכיל את הדברים האלה.

מירב ישראלי: אם נתחיל לפרט בדיוק, אולי נפספס משהו.

מרב פלג: הסעיף הזה משרת אותנו אחר כך, וכדי לא לפרט בהמון סעיפים אחרים, אנחנו אומרים "בהתאם למטרת החוק".

מירב ישראלי: לא, עדיף לפרט בסעיפים אחרים, כי סעיף המטרה הוא סעיף דקלרטיבי בלבד.

מירב ישראלי: אם את חושבת שלמרכז צריכות להיות מטרות מסוימות שהוא צריך לבצע, צריך להגיד את זה בהמשך.

מרב פלג: אני חושבת שמתאים לכתוב את זה כאן, כי המטרה היא לא להקים מרכז מורשת, אלא שמרכז המורשת הזה ימלא פונקציות שנחשבות חשובות.

מרב פלג: לכן אני חושבת שכן מתאים לכתוב פה את התפקידים העיקריים של המרכז הזה.

מיכאל מלכיאור: מטרת החוק היא להקים את המרכז.

מיכאל מלכיאור: המרכז צריך למלא את הפונקציות, ולכן מפורטים כל המוסדות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נשאיר את זה ולא נפתח את זה עכשיו לדיון.

מרב פלג: בסעיף 2 בהגדרות אנחנו רוצים להרחיב מעט את הגדרת המוזיאון ולכתוב "המוזיאון להצגת המורשת הדרוזית בפני בני העדה ומבקרים מהציבור הרחב בארץ ובעולם".

מירב ישראלי: אמרתי שיש לנו עוד הערות לנושא המוזיאון.

מירב ישראלי: הגדרה היא הגדרה, היא לא צריכה להיות מפורטת מדי.

מירב ישראלי: בסעיף הרלוונטי אנחנו בלאו הכי צריכים להרחיב קצת את התוכן, אז אני מציעה ששם תעלי את ההערה.

מגלי והבה: האם יש לכם חשש שהמרכז יהיה פתוח לחלק מהאוכלוסייה?

מגלי והבה: אנחנו מאופיינים בהכנסת אורחים.

מרב פלג: להפך, נקטנו בלשון הרחבה כדי שיהיה ברור שזה גם של בני העדה, לא רק של הציבור.

מיכאל מלכיאור: זה יהיה גם עבור הדרוזים...

מרב פלג: זה מובן מאליו, כי באופן רגיל אומרים "פתוח לציבור הרחב".

מרב פלג: פה דווקא רצינו להדגיש שלבני העדה יש מקום של כבוד.

מרב פלג: בסעיף 7, תפקידי המועצה, רצינו להרחיב את פסקה (1).

מרב פלג: פה מתעוררת בעיה, כי ביקשתי לקבוע את מדיניותו הכללית של המרכז באופן ההולם את מטרתו של חוק זה, שזה אומר שמדיניות המועצה לא יכולה להיות מנותקת מהמטרות של המרכז.

מירב ישראלי: זה ברור, זה נוסח שהוא מקובל בחוקים אחרים.

מירב ישראלי: זה בנוי נדבך על נדבך.

מירב ישראלי: ברור שהמדיניות הכללית של המרכז לא תהיה לקבוע לגבי עדה אחרת.

מרב פלג: אבל יש כאן בעיה מהותית, מפני שמטרתנו היא להבטיח שההצגה לתיירים היא דבר מרכזי במהות המרכז.

מרב פלג: אחרת אין לנו עניין להקים פרויקט כזה.

מירב ישראלי: אבל זה לא במדיניות כוללת.

מירב ישראלי: אם את רוצה, אפשר להכניס את זה כשאת באה לתאר באופן ספציפי את תפקיד המוסדות, המכון והמוזיאון.

מירב ישראלי: אם את רוצה שהוא יעשה דברים מסוימים, בסדר, אבל ברגע שאת מכניסה את זה למדיניות כוללת, צריך להכניס את הכול, ואין בזה טעם.

מיכאל מלכיאור: כשכתוב שהמועצה צריכה "לקבוע את מדיניותו הכללית של המרכז", לא צריך לכתוב שזה כולל גם דאגה לארכיון, למוזיאון ולתיירות.

מיכאל מלכיאור: צריך להכניס את זה למקום שבו כתוב מה צריך לעשות, אבל לא בכל מקום.

מרב פלג: מניסיוני הדל בחקיקה, אני יודעת שאין דבר כזה להבטיח יותר מדי משהו.

מיכאל מלכיאור: בגלל שלך יש ניסיון דל ולי יש ניסיון דל, אנחנו מקשיבים ליועצת המשפטית שלנו.

מגלי והבה: אני מבין את הפחד של משרד התיירות.

מגלי והבה: כביכול, הוא עומד לבנות את המרכז.

מגלי והבה: הוא עומד לטפח אותו בהמשך, כדי שיהיו מבקרים וכדי שיישמר.

מגלי והבה: אנחנו צריכים למצוא את המסגרת המתאימה כן להביא את זה לידי ביטוי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נעשה את זה, אבל לא פה.

מיכאל מלכיאור: אני מבטיח לך שזה ייכנס.

קריאה: שרת החינוך, יולי תמיר, מברכת על קידום הנושא.

קריאה: היא תפעל ככל שתידרש לקידום המרכז.

מרב פלג: אני מדלגת על אותן הערות שמפנות למטרת החוק.

מרב פלג: אני לא אפרט את זה עכשיו.

מרב פלג: בסעיף 19, תפקידי ראש המרכז, כתוב בסעיפים (1) ו-(4), שהוא צריך לנהל את המרכז, המכון והארכיון.

מרב פלג: צריך לכלול את המוזיאון.

מירב ישראלי: זה נאמר.

מרב פלג: אני מבינה שאנחנו לא נכנסים כרגע לכל נושא המוזיאון.

מרב פלג: בדברי ההסבר, בפסקה השנייה כתוב להנציח את מורשת הדרוזים.

מרב פלג: אני מבקשת לכתוב "להנציח את מורשתם ולהציגה ברבים".

מירב ישראלי: אני אכניס את זה.

זהר כמאל: אני מייצג את העמותה לשימור המורשת הדרוזית בישראל.

זהר כמאל: אנחנו עובדים על הנושא משנת 1997 ומשווקים את המורשת משער הנגב עד רמת הגולן.

זהר כמאל: מן הראוי שבסעיף 5 העמותה שלנו תהיה מיוצגת שם, כי אנחנו עוסקים בזה.

זהר כמאל: אני מבקשת שיכניסו את העמותה לשמירת המורשת הדרוזית למועצה.

זהר כמאל: זאת עמותה ממוסדת שעובדת.

מירב ישראלי: במסגרת נציגי הציבור.

רוני טלמור: זה לא מקובל.

מגלי והבה: בטח, כי כל עמותה תרצה אחר כך להיכנס.

רוני טלמור: בדרך כלל לא מקובל להזכיר גוף פרטי מסוים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו בהחלט לוקחים את דבריך לתשומת לבנו.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שנעביר את הדברים למי שצריך למנות את נציגי הציבור.

זהר כמאל: שיבהירו את הנושא לחבר הכנסת גפני, שהסתייג מעל במת הכנסת.

זהר כמאל: אני לא רוצה שיפריע להצבעה בקריאה השנייה והשלישית בנושא הזה.

זהר כמאל: מן הראוי שהוועדה תתייחס לנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: כל אחד יכול להגיש הסתייגות.

יואל חסון: כמה עמותות כאלה קיימות?

זהר כמאל: יש עמותות, אבל זו עמותה שמתמחה במורשת הדרוזית.

יואל חסון: איך לתת עדיפות לעמותה אחת על פני עמותה שנייה?

יואל חסון: אין לנו כלים לבחון את זה.

זהר כמאל: מדובר בעמותה שמתמחה בנושא הזה.

זהר כמאל: יש לה מרצים.

יואל חסון: אבל זה בלתי אפשרי שנבדוק כל עמותה, מי היא, מה היכולות שלה והאם היא מנוהלת ניהול תקין.

יואל חסון: אי אפשר להכניס לחוק שם של עמותה.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שהמשקל שלכם הוא כזה שאי אפשר יהיה לא למנות אתכם, אבל אנחנו לא יכולים להכניס את זה לנוסח החוק.

זהר כמאל: יש עוד מרכזי מורשת במגזר הדרוזי שקיימים ופועלים.

זהר כמאל: אי אפשר לתת במה לכולם בהצעת החוק.

מיכאל מלכיאור: הדברים מובנים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו עוברים לסעיף 22.

מירב ישראלי: אני קוראת "סימן ב': המכון הקמת המכון 22.

מירב ישראלי: המרכז יקיים מכון למחקר: המכון יפעל להעמקת הידע ולהעשרתו בכל הקשור להיסטוריה, לדברי הימים ולתרבות הדרוזית".

מיכאל מלכיאור: יש הערות?

מיכאל מלכיאור: לא.

מירב ישראלי: בסעיף 23 יש הערה של המועצה להשכלה גבוהה, שהועברה בכתב.

מירב ישראלי: אני אקרא ראשית את הסעיף: "פעילות 23.

מירב ישראלי: המכון יקיים פעילויות אקדמיות לקידום מטרות חוק זה, לרבות – קבוצות מחקר, סמינרי מחקר, הרצאות פומביות וכנסים בהשתתפות חוקרים".

איריס סניטקוב: על פי חוק המועצה להשכלה גבוהה, פעילות אקדמית היא רק לגבי מוסד שקיבל היתר או הכרה על ידי המועצה להשכלה גבוהה לבצע פעילות אקדמית במסגרת מוסד להשכלה גבוהה.

איריס סניטקוב: לכן השימוש במונח הזה פה לא ממש מדויק.

איריס סניטקוב: אנחנו מבקשים להחליפו.

מיכאל מלכיאור: למה?

איריס סניטקוב: חברתית, תרבותית, משהו שלא יכיל שימוש במונח "אקדמיה".

מירב ישראלי: לדעתי, הכוונה לא הייתה לחברתית, תרבותית.

מירב ישראלי: הכוונה הייתה למחקר, הוראה ולימוד.

מירב ישראלי: ההערה נכונה.

מירב ישראלי: הכוונה לא הייתה להכניס את זה למטריה של חוק המועצה להשכלה גבוהה, אלא לדבר על פעולות שהן חינוכיות.

מירב ישראלי: אני מציעה לפרט, ש"המכון יקיים פעילויות מחקר, הוראה ולימוד".

יואל חסון: האם על פי חוק המועצה להשכלה גבוהה אנחנו לא רשאים באף מקום להשתמש במילה אקדמית?

מירב ישראלי: אני לא חושבת שזה המקום להיכנס לזה.

מירב ישראלי: החוק הזה מבוסס על חוק מורשת רבין ומורשת בגין, שם המילה הזאת מופיעה כמו פה.

מירב ישראלי: אני לא חושבת שמישהו חושב להחיל עליהם את חוק המל"ג.

מירב ישראלי: אבל זה נכון שהמילה "אקדמי" בדרך כלל משמשת לצרכים מסוימים.

מיכאל מלכיאור: חבל על הזמן.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד מסכים עם ההערה של חבר הכנסת חסון, אני לא חושב שזה ויכוח משפטי.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאין כזה דבר מונופול על המילה "אקדמי", אבל מאחר שכל מהות הדבר באה לידי ביטוי בחילופי המילים פה, אני מציע שזה יהיה בהסכמה רחבה.

מירב ישראלי: אני רוצה לכסות את הכול: פעילויות חינוכיות, לרבות מחקר, הוראה ולימוד, כך שזה יהיה הכי רחב.

יואל חסון: אני מסתייג מהעניין.

יואל חסון: אני מבקש לרשום לי הסתייגות במליאה.

מירב ישראלי: זה לא לשלב הזה.

מיכאל מלכיאור: יש מסגרות לפתוח את הנושא הזה, לא בסעיף כזה.

מגלי והבה: ואם יש תקדימים?

מיכאל מלכיאור: אם זה קיים בשני החוקים האחרים, נשאיר את זה גם בחוק הזה.

רוני טלמור: מעבר לוויכוח על המילה "אקדמיות", אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לסוג הפעילות שהסעיף הזה מכתיב.

רוני טלמור: ככל שרוצים שהרשות הזאת תפעל בפעולות חינוכיות יותר רחבות מאשר קבוצות דיון אקדמיות וסמינרים מחלקתיים, אלא שתעשה פעילויות חינוכיות לנוער, לתנועות נוער, לבתי ספר ולעולים, כדאי אולי להרחיב, בלי קשר למילה "אקדמי", דווקא כדי שיכולת הפעולה תהיה יותר רחבה.

רוני טלמור: זאת הייתה מטרת ההערה שלנו.

מירב ישראלי: זה נכון שלמילה אקדמי יש קונוטציות אחרות, וגם נכון שנעשה בזה שימוש אחר בחוקים אחרים.

מירב ישראלי: שני הצדדים נכונים.

מגלי והבה: אמרנו שנלך לפי הנוסחים הקודמים.

מירב ישראלי: עם המילה "אקדמיות"?

מגלי והבה: בוודאי עם התוספת.

מגלי והבה: אנחנו רוצים יותר, לא רוצים לגרוע.

מירב ישראלי: בסדר.

מירב ישראלי: אני עוברת לסעיף הבא: "ספריה 24.

מירב ישראלי: המכון יקיים ויפעיל ספריית מחקר ועיון שתתמחה בתחומים האמורים בסעיף 22", שזה היסטוריה, דברי הימים והתרבות.

מירב ישראלי: "פרסומים 25.

מירב ישראלי: המכון יפרסם מחקרים בתחומי פעילותו.

מירב ישראלי: הוועדה המדעית 26.

מירב ישראלי: (א) הוועד המנהל, בהתייעצות עם המנהל הכללי, ימנה ועדה מדעית שתורכב משבעה חברים, שהם בעלי מעמד בתחומי המחקר וההוראה במוסרות מוכרים בארץ".

מירב ישראלי: אם אתם זוכרים, כאן אמרנו שנמצא נוסח חלופי להרכב המועצה.

מירב ישראלי: השאלה היא האם "בעלי מעמד בתחומי המחקר וההוראה במוסדות מוכרים בארץ" מקובל עליהם.

מגלי והבה: כן.

מירב ישראלי: "ומשני נציגים של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

מירב ישראלי: (ב) הוועדה המדעית תמנה מבין חבריה את יושב ראש הוועדה ואת ממלא מקומו.

מירב ישראלי: (ג) יושב ראש הוועדה ינהל את ישיבות הוועדה; הוא יזמן את ישיבותיה ויקבע את מועדן, מקומן וסדר-יומן.

מירב ישראלי: תפקידי הוועדה המדעית 27.

מירב ישראלי: (א) הוועדה המדעית תאשר תוכניות פעולה והצעות שיוגשו לה על ידי ראש המרכז, לרבות הצעות להעסקת חוקרים ולביצוע מחקרים.

מירב ישראלי: (ב) הוועדה המדעית תייעץ לראש המכון בכל עניין הנוגע לפעילותו האקדמית של המכון".

מירב ישראלי: לגבי המילה "האקדמית" של המכון, נחזור על אותו נוסח מהסעיף הקודם.

מירב ישראלי: "הפסקת כהונה 28.

מירב ישראלי: הוראות סעיפים 15 ו-16 יחולו, בשינויים המחויבים, גם על חברי הוועדה המדעית".

רוני טלמור: יש לי שתי הערות לסעיפים האלה, שהן לא כל כך משפטיות.

רוני טלמור: הצענו גם בסעיף קודם, שאם רוצים שיהיו שם אנשים בעלי מעמד במוסדות האקדמיים, אולי כדאי שהמינוי שלהם יהיה לאחר התייעצות או לפי המלצה של המועצה להשכלה גבוהה.

רוני טלמור: תיקון כזה הוספנו כבר בהרכב המועצה.

רוני טלמור: הערה שנייה קשורה למה שאמרתי קודם לגבי פעילויות המכון.

רוני טלמור: הוועדה המדעית הזאת, הרכבה נוטה לנושא האקדמי.

רוני טלמור: אנחנו מציעים לכם לשקול האם לא יהיה זה נכון, שהמכון יפעל גם לכיוונים יותר רחבים של חינוך, הוראה והנחלת מורשת ותרבות, ולא רק במשמעות של ועדה אקדמית מדעית.

מירב ישראלי: אולי אפשר להוסיף אנשי חינוך, שהם לאו דווקא מהאקדמיה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שההערה נכונה.

מיכאל מלכיאור: בהתחלה אמרנו שיש לה מטרות חינוכיות, אז גם ראוי שהוועדה המדעית, יבוא בה לידי ביטוי תפקיד המכון.

מירב ישראלי: יש שבעה חברים כרגע.

מירב ישראלי: האם אתם רוצים לקבוע יחס או אנשי חינוך?

מגלי והבה: אנשי חינוך זה רחב מדי.

מגלי והבה: גם מנהלת הגנים של היישוב וגם הפרופסור הם אנשי חינוך.

מגלי והבה: אנחנו צריכים להתמקד במומחים.

רוני טלמור: אולי במקום שבעה אנשי אקדמיה, חלק יהיו אנשי חינוך.

מירב ישראלי: חבר הכנסת והבה רוצה הגדרה קצת יותר מצומצמת לאנשי חינוך.

מירב ישראלי: המכון עוסק בהיסטוריה, דברי הימים ותרבות דרוזית.

מירב ישראלי: השאלה אם אתה רוצה אנשי חינוך בתחומים האלה.

מירב ישראלי: תחשבו מה אתם רוצים שיהיה בוועדה המדעית הזאת .

מגלי והבה: מומחים, אבל ברמה האקדמית.

מירב ישראלי: זה עונה על כך.

רוני טלמור: אולי ניסיון של יותר מכך וכך שנים בתחום החינוך.

זהר כמאל: האם האנשים הם דרוזים או שמדובר בכלל עם ישראל?

מירב ישראלי: בהרכב המועצה שני שליש לעדה הדרוזית.

זהר כמאל: איזה חוקרים הם?

זאכי עאמר: אם יש מישהו שהוא לא דרוזי ויכול לתרום לעניין?

יואל חסון: הרי ברור שיציבו שם חוקר שהוא רלוונטי לתחום ומתעסק בתחום.

מירב ישראלי: אז נשאיר את זה כמו שזה.

רוני טלמור: לגבי "בעלי מעמד", רציתי להציע שהבחירה בהם תיעשה או לאחר התייעצות או לפי המלצה של המל"ג.

מירב ישראלי: הכנסנו את זה בהתייעצות עם המועצה להשכלה גבוהה.

מיכאל מלכיאור: הכנסנו את זה גם שם וגם פה.

מירב ישראלי: הגענו לארכיון.

מירב ישראלי: יש כאן הערה של גנזך המדינה.

מירב ישראלי: אני קוראת: "29.

מירב ישראלי: המרכז יקים ארכיון; הארכיון יהיה חלק מארכיון המדינה והוראות חוק הארכיון יחולו עליו.

מירב ישראלי: 30.

מירב ישראלי: (א) הטיפול בחומר ארכיוני הנוגע ישירות למורשת הדרוזית, יהיה נתון לארכיון.

מירב ישראלי: (ב) השר, לאחר התייעצות עם הגנז ועם המנהל הכללי, יקבע בתקנות את סוגי החומר הארכיוני הנמצא בארכיון המדינה או במוסד ממוסדותיה אשר יועבר לארכיון.

מירב ישראלי: (ג) חומר ארכיוני כאמור בסעיף קטן (ב) יועבר לארכיון, כמקור או בהעתק, באופן שיורה הגנז".

יעל כהן: ההערה שלנו מתייחסת רק לסעיף 30.

יעל כהן: הגנז תומך ברעיון של הקמת ארכיון.

יעל כהן: כמו שהוא רואה את הדברים, הערך המוסף של הארכיון הזה אמור להיות דווקא בכך שהוא יאתר, יאסוף ויקבל חומר ארכיוני, שהוא לא של מוסדות המדינה ושכיום לא מוחזק בשום ארכיון.

יעל כהן: הוא בידי עמותות ובידיים פרטיות, אנשים שיש להם דברים בעלי ערך על המורשת הדרוזית ולא הפקידו אותם מעולם במקום שיכול לשמר אותו ולהציג אותו.

יעל כהן: לעומת זאת, חומר של מוסדות המדינה, שנוגע למגזר הדרוזי ולמורשת הדרוזי מופקד בגנזך המדינה כבר 58 שנה.

יעל כהן: הוא לא מופקד בנפרד, הוא מעורב בתיקים הביצועיים של המשרדים לפי הנושאים.

יעל כהן: להפריד אותו זה גם להוציא אותו מההקשר.

יעל כהן: חוקר שיבוא לעיין בו, לא יראה אותו בהקשר הכולל שלו.

יעל כהן: אנחנו גם לא חושבים שיש הצדקה כלכלית לעשות שכפול של חומר שיהיה מופקד בשני הארכיונים.

יעל כהן: בחוק רבין ובגין יש אמנם סעיף דומה, אבל בפועל הם לא יישמו את הסעיף לגבי חומר של מוסדות מדינה.

יעל כהן: גם הם הקימו ארכיון, אבל לפי מה שנאמר לי הארכיונים שלהם מתמקדים באיסוף חומר שהוא לא חומר של מוסדות המדינה, בחומר שלא היה מגיע באף דרך אחרת.

יעל כהן: לכן ההצעה שלנו היא שבמקום סעיף 30 נאמר ש"ארכיון המרכז יטפל בחומר ארכיוני, הנוגע ישירות למורשת הדרוזית, אשר אינו מופקד בגנזך המדינה על פי דין", או להפנות לסעיף שאומר שמוסדות המדינה מפקידים בגנזך.

מגלי והבה: בעידן המודרני, בלחיצה על שני כפתורים עובר כל החומר.

יעל כהן: הלוואי, זה לא המצב.

מגלי והבה: במקביל, בוודאי שאנחנו רוצים שיהיה חומר שיבוא מבחוץ.

יואל חסון: יעל כהן, אם יידרש סוג מסוים של חומר או שיש נייר היסטורי שנחתם בין בן גוריון לראש העדה הדרוזית, האם אותם או העתקים שלהם אפשר יהיה לשלוף מגנזך המדינה?

יואל חסון: האם התיקון שאת מציעה יאפשר את כניסה, גם אם לא באופן טוטלי של כל החומר, ארעית מדי פעם לגנזך.

יעל כהן: אני חושבת שלא תהיה התנגדות לגנזך, אם יבואו ויבקשו להכין עותק ממסמך מסוים או תיק מסוים, יכול להיות שגם לצרכים מוזאליים, לא רק לצרכים ארכיוניים.

יעל כהן: הדוגמה שאתה מביא היא דווקא דוגמה של מה שאולי יש לו ערך לתצוגה ולא לערך של ארכיון.

יעל כהן: ארכיון זה מקום שבאים אליו סטודנטים, חוקרים ותלמידים כדי לאתר חומר לצורכי לימוד ומחקר.

מיכאל מלכיאור: יש לי היסוס לגבי מה שאת אומרת.

מיכאל מלכיאור: הרי ארכיון נועד קודם כל עבור החוקרים, לא עבור התיירים.

מיכאל מלכיאור: אבל אם זה המקום שיבואו אליו החוקרים של העדה הדרוזית, צריך גם את החומר שיש בגנזך המדינה.

יעל כהן: החוקר יצטרך בכל מקרה ללכת ליותר מארכיון אחד, אם הוא עושה מחקר מקיף, כי החומר שנמצא בגנזך המדינה משולב בחומרים נוספים.

יעל כהן: חוקר שעושה מחקר רציני היום במדינת ישראל, לא מסיים את עבודתו בגנזך המדינה.

יעל כהן: הוא בדרך כלל צריך לבקר בעוד ארכיונים.

מיכאל מלכיאור: אני לא רוצה להוציא משהו מגנזך המדינה, אבל אני חושב שהיה ראוי שיהיו לפחות העתקים.

יעל כהן: לצערנו, החומר שמופקד בגנזך הוא כולו בנייר היום.

יעל כהן: יכול להיות שנהיה במצב אחר בעוד עשור, אבל זה המצב היום.

יעל כהן: המשמעות היא לצלם תיקים על תיקים וליצור מהם העתק, במקום שהארכיון ישקיע את המשאבים שיש לו באיתור חומרים שהיום מתגלגלים ואולי לא יישמרו.

יואל חסון: למה זה בא על חשבון?

יעל כהן: כי בסוף תמיד המשאבים יהיו מוגבלים.

יעל כהן: לבוא ולצלם תיקים בגנזך, ואפשר לחשב מראש את העלויות, יעלה כסף.

זהר כמאל: זה העניין, זה היבט עסקי.

יעל כהן: זה לא היבט עסקי, אתה הרי רוצה לייעל את המשאבים שלך שיביאו לתועלת הרבה ביותר.

מיכאל מלכיאור: בסעיף (ג) כתוב שאפשר להעביר העתק.

רוני טלמור: אין כמובן מניעה שיהיה חומר כזה בארכיון, השאלה רק אם זה יהיה חלק מגנזך המדינה.

יעל כהן: גם במקרה של מרכז רבין ובגין בסוף לא עשו את זה.

יעל כהן: הם עשו חושבים והגיעו למסקנה שזה לא כדאי.

יעל כהן: יש שם אין סופי חומר ממלכתי שנמצא במוסדות המדינה.

יעל כהן: במרכז רבין ובגין, כביכול, לא מיישמים את הסעיף הזה.

מגלי והבה: לא בטוח שגם אנחנו - - -

יעל כהן: אחר כך דוח הביקורת יהיה עלינו ועל המרכז, למה זה לא קורה.

מיכאל מלכיאור: אם כתוב, צריך ליישם.

מיכאל מלכיאור: לא נכתוב כדי שלא ניישם.

מירב ישראלי: ההנחה היא שברגע שמחוקקים, מוטלת החובה על המרכז הזה.

יעל כהן: אנחנו מציעים במקום סעיף 30, שייאמר שארכיון המרכז יטפל בחומר ארכיוני, הנוגע ישירות למורשת הדרוזית, אשר אינו מופקד בגנזך המדינה על פי דין.

זהר כמאל: למה "על פי דין"?

זהר כמאל: אסור שיהיה דבר כזה.

מירב ישראלי: למה להגיד "אינו מופקד בגנזך המדינה"?

מירב ישראלי: בעיקרון, הם יכולים שיהיה להם חומר של גנזך המדינה.

יעל כהן: נראה לי שזה יהיה לא נכון בראייה המערכתית של ההיסטוריה שלנו לדורות, אם עכשיו משרדי הממשלה, שיש להם תיק שנוגע למגזר הדרוזי, תיק שמסתיים בשנת 2006 והם מפקידים אותו בשנה הבאה, וזה תיק שיש בו היבטים בעיקר לא מורשתיים אבל גם, ויש בו גם היבטים מנהליים משפטיים שוטפים של המשרד.

יעל כהן: לא הגיוני שהוא יעבור לארכיון המרכז לחקר מורשת הדרוזים, ולא יהיה בארכיון המדינה.

מיכאל מלכיאור: לא אמרנו שלא יהיה בארכיון המדינה.

יעל כהן: מה שאתם מדברים עליו זה כפילות.

יעל כהן: אתם אומרים שיהיו עותקים.

יעל כהן: בעיניי זה מיותר.

מיכאל מלכיאור: הרי זה יהיה חסר מאוד בארכיון פה, אם לא יהיה שום דבר מהגנזך שרצוי שיהיה.

מיכאל מלכיאור: את לא נותנת שום פתח בניסוח שלך.

מירב ישראלי: אולי שתהיה אפשרות.

זאכי עאמר: כל חומר שנוגע ושייך למורשת הדרוזית שנמצא בגנזך המדינה, חובה לקחת אותו באישור הממונים או העתק ממנו.

יעל כהן: אולי נשנה את סעיף (א) כמו שאמרתי ואת סעיפים (ב) ו-(ג) נשאיר כמו שהם.

מגלי והבה: ההגבלה שאת קובעת לא מקובלת.

מגלי והבה: תשאירי את זה לשיקול הדעת.

מגלי והבה: הסעיף שלך סותם את הגולל לכל אפשרות להגיע לחומר בגנזך המדינה.

מיכאל מלכיאור: סעיף 30(א), כמו שהוא כתוב פה, גם גורף לכיוון השני.

מירב ישראלי: השאלה אם סעיף (ב) בכל זאת לא נותן את התשובה ואולי בכל זאת נשאיר את זה כמו שזה, כי סעיף (ב) נותן לשר איזשהו שיקול דעת.

מירב ישראלי: כמו שחבר הכנסת חסון אמר, יכול להיות שמדובר רק בדברים שבאמת חשוב שיהיו במרכז.

מירב ישראלי: יכול להיות שהסעיף עצמו כפי שהוא כאן בכל זאת יוצר את האיזון המתאים.

רוני טלמור: הקושי המרכזי שחברתי מביעה נמצא בסעיף (א).

רוני טלמור: קודם כל, יש שאלה מה זה חומר ארכיוני.

רוני טלמור: לפי חוק הארכיונים, הכוונה לחומר שעובר לגנזך המדינה, לא סתם חומר ארכיוני כלשהו.

רוני טלמור: אותו חומר, צריך יהיה להחליט האם הוא נוגע ישירות למורשת הדרוזית או לא.

רוני טלמור: זאת שאלה מאוד קשה, שסיכלה את האפשרות ליישם את זה בשני החוקים האחרים, וחבל לא ללמוד מהניסיון.

רוני טלמור: חברתי מציעה לעשות שילוב, שמצד אחד אומר שהארכיון של המרכז כן יהיה חייב לטפל בכל החומרים שאינם מסוג החומרים שמופקדים על פי דין בגנזך המדינה, אבל להשאיר גם אפשרות שהשר, יחד עם הגנז וראש המרכז, יקבעו סוגים של חומר ארכיוני שיהיו גם בארכיון של המרכז.

מירב ישראלי: אולי נכתוב "הטיפול בחומר ארכיוני הנוגע ישירות למורשת הדרוזית, שהועבר אליו לפי סעיפים (ב) ו-(ג), או שנאסף על ידיו, יהיה נתון לארכיון".

מירב ישראלי: לפי הסעיף הזה, כבר עכשיו חומר שנמצא בגנזך המדינה ושהשר קבע לפי סעיף (ב) שהוא יועבר בהעתק או במקור למרכז, יהיה במרכז.

מירב ישראלי: כמו כן יהיה בארכיון המרכז החומר שהוא אוסף באופן עצמאי, שהוא חיצוני.

מירב ישראלי: הטיפול בשני הדברים האלה יהיה נתון לארכיון.

מירב ישראלי: כך לא תהיה אי הבהירות שאתם מדברים עליה.

מיכאל מלכיאור: מקובל.

מירב ישראלי: אני ממשיכה לקרוא: "ממונה על הארכיון 31.

מירב ישראלי: הממונה על הארכיון יתמנה בידי ראש המרכז, באישור הגנז, ויקבל את ההוראות וההנחיות בתחום המקצועי מהגנז".

מירב ישראלי: לגבי סימן ד – המוזיאון, יש שאלה לגבי היחס לחוק המוזיאונים.

מירב ישראלי: יש היום חוק, שנקרא חוק המוזיאונים, לפיו שר המדע, התרבות והספורט יכול להכיר במוזיאון כמוזיאון מוכר לצורך אותו חוק, ואז חלות עליו שורה של חובות.

מירב ישראלי: הוא גם נהנה מתמיכות מכוח החוק ההוא, זאת שורה שלמה של הוראות שחלות שם.

מירב ישראלי: מוזיאון שקורא לעצמו מוזיאון, אבל הוא לא מוכר על פי החוק ההוא, צריך לכתוב שהוא מוזיאון פרטי.

מירב ישראלי: אלה שני סוגי המוזיאונים האפשריים לפי החוק ההוא.

מירב ישראלי: האם אנחנו רוצים ליצור איזושהי זיקה בין המוזיאון פה לחוק המוזיאונים?

מירב ישראלי: האם אנחנו רוצים שהמוזיאון הזה יהיה כפוף גם לחוק ההוא?

מיכאל מלכיאור: למה לא?

מיכאל מלכיאור: מה רע בזה?

מירב ישראלי: זה לא רע.

מירב ישראלי: השאלה היא לגבי מוזיאון שאנחנו מקימים מעצם אותו מרכז שהוא תאגיד סטטוטורי ומנוהל מכוח חוק ומקבל את התקציב שלו מכוח התקציב שמקבל המרכז.

מירב ישראלי: בחוקי בגין ורבין, שהחוק הזה נוהל לפיהם, זה לא נקרא מוזיאון, אלא אתר.

מירב ישראלי: באתר כתוב שבאתר תוצג תערוכה מתמדת של מוצגים וייערכו בו פעילויות חינוכיות.

מירב ישראלי: המילה מוזיאון לא מופיעה.

מרב פלג: מכיוון שמתקיים דיון אצל השר, אני חייב ללכת.

מרב פלג: אני רוצה לשמור את האופציה להיות אתכם בקשר.

מירב ישראלי: אם החוק יאושר היום, מה שלא הוכנס היום כתיקון לחוק, לא ייכנס לקריאה הראשונה.

מיכאל מלכיאור: בקריאה שנייה ושלישית אפשר להכניס כל דבר.

מירב ישראלי: מה שלא ייכנס פה, לא יוכל להיכנס לקריאה הראשונה.

מרב פלג: אני אבנה על זה שאתם מסיימים בעוד רבע שעה.

מרב פלג: חייבים להבטיח שבכל מצב, בכל הרכב מועצה ובכל הרכב ועד מנהל המוזיאון יהיה פתוח לקהל הרחב, לתיירים מהארץ ומהעולם, ושבשום סיטואציה, שאפילו קשה כרגע לדמיין אותה, לא ייסגר לביקור של הציבור הרחב.

מרב פלג: זה האינטרס המרכזי שלנו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נכניס את זה, אולי דווקא בהתחלה, כשכתוב שהוא יציג את המורשת הדרוזית בסעיף 32.

מיכאל מלכיאור: זה המקום להכניס גם את המטרה הזאת.

מרב פלג: אני הצעתי את זה: "במרכז יוקם מוזיאון להנצחת המורשת הדרוזית ולהצגתה בפני בני העדה ומבקרים מהארץ ומהעולם".

מרב פלג: אני אשמח מאוד אם זה יתקבל, אבל זה לא מספק.

מרב פלג: זה חייב להיות מודגש, אולי בפרק ד' של ההוראות הכלליות, אבל זה לא מספיק שרק בסעיף הזה זה יהיה כתוב.

מרב פלג: עדיין החשש שלי הוא שאיזשהו הרכב של מועצה או של ועד מנהל בעוד 20 שנה פתאום יחליט משהו.

מירב ישראלי: אם זה כתוב בחוק, לא חשוב באיזה סעיף, באיזו קונסטלציה את רואה שלא יקיימו את החוק?

מירב ישראלי: אם את כותבת את זה בסעיף אחד, לא צריך לכתוב את זה שלוש פעמים.

מירב ישראלי: מספיק להגיד בסעיף אחד מה עושה המוזיאון.

מירב ישראלי: אם המועצה לא מקיימת את זה, אפשר לבוא לשר שאחראי על המועצה ולהגיד: כתוב בחוק שהמוזיאון יהיה פתוח לציבור, אבל הוא סגור.

מירב ישראלי: השר יצטרך לדאוג לזה.

מירב ישראלי: את לא יכולה לסגור את כל האופציות.

מיכאל מלכיאור: גם אי אפשר לחטוף פה את המועצה, זאת מועצה ששר ממנה אותה.

מרב פלג: המועצה תהיה סוברנית, אבל היא עדיין צריכה ללכת לפי איזשהו כיוון שהוא כן נתון מראש.

מיכאל מלכיאור: היא צריכה לעשות מה שכתוב בחוק הזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נכניס את זה לסעיף 32.

מיכאל מלכיאור: אני הייתי משאיר את המוזיאון.

מיכאל מלכיאור: זאת לא תצוגה.

מירב ישראלי: הפרשנות בחוק המוזיאונים תישאר פתוחה.

מירב ישראלי: אנחנו אומרים ש"במרכז יוקם מוזיאון שיציג את המורשת הדרוזית.

מירב ישראלי: המוזיאון יהיה פתוח לציבור".

מירב ישראלי: אנחנו בדרך כלל אומרים לציבור, לא צריך להגיד לאיזו עדה, כי לא נהוג להגיד את זה בחקיקה.

רוני טלמור: המטרה שמשרד התיירות מעוניין בה היא לעודד שם ביקור.

יואל חסון: אני רוצה לחזק את דבריה.

יואל חסון: בגלל שמשרד התיירות מאוד רלוונטי לעניין, הייתי מציע ללכת איתו, כדי שלא יהיו לו אחר כך כל מיני תירוצים שזה לא מה שהוא רצה.

יואל חסון: בגלל שהמוזיאון מאוד תיירותי ומשמעותי, בואו נלך עם מה שמשרד התיירות מבקש.

יואל חסון: נלך אתו יד ביד בעניין.

מיכאל מלכיאור: אם אתה כותב שזה יהיה פתוח לעדה, זה לא מקדם את הצד התיירותי.

רוני טלמור: אני הייתי כותבת לעידוד הביקור במקום, זה ברור שהוא פתוח לציבור.

מירב ישראלי: "המוזיאון יהיה פתוח לציבור ויעודד ביקור במקום של מבקרים מהארץ ותיירים מהעולם".

מוצלח קבלאן: למה לא לכתוב "יהווה מרכז מידע - - -

מירב ישראלי: כי מוזיאון זה משהו אחר.

מירב ישראלי: במרכז בגין ורבין, בנוסף לתצוגה, יתקיימו בו פעולות חינוך והסברה הקשורות למורשת.

מירב ישראלי: זאת אומרת שזה משהו רחב יותר מתצוגה.

יואל חסון: מרכז חווייתי.

מיכאל מלכיאור: כל חינוך צריך להיות חווייתי.

רוני טלמור: אם נתייחס להגדרה של מוזיאון, בהגדרה של מוזיאון, על פי חוק המוזיאונים, כתוב גם חינוך, לימוד או עיון.

מירב ישראלי: אני דווקא מנסה להבחין את זה ממוזיאון לפי חוק המוזיאונים, כי כאן זה יותר מרכז מבקרים עם פעילויות יותר רחבות.

מירב ישראלי: הייתי רוצה דווקא להרחיב את זה.

מירב ישראלי: לגבי השאלה מי קובע את אופי המוזיאון ואת תכניו, התלבטנו עם משרד המשפטים מה הצורה הנכונה שיש ללכת בה: "33.

מירב ישראלי: אופי המוזיאון, תכניו ואופן ניהולו ייקבעו על ידי הוועד המנהל, בהתייעצות עם המועצה.

מירב ישראלי: " בחוק בגין ורבין יש ועדה חינוכית בת שבעה חברים, שקובעת את התכנים.

מירב ישראלי: ההנחה היא שהמועצה והוועד המנהל לא בקיאים גם באוצרות וכולי.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה גם ראוי, כי כמו שבמכון יש ועד, גם כאן צריכים אנשים שמבינים במוזיאונים.

מירב ישראלי: בחוקים ההם כתוב שהוועד המנהל, לאחר התייעצות עם המנהל הכללי, ימנה ועדה חינוכית בת שבעה חברים, שתורכב מאנשי חינוך.

מירב ישראלי: מדובר כאן בנציג הרשות המקומית ונציגי ציבור אחרים.

מירב ישראלי: הוועדה החינוכית תמנה מבין חבריה את יושב ראש הוועדה ואת ממלא מקומו.

מירב ישראלי: יושב ראש הוועדה ינהל את ישיבות הוועדה.

מירב ישראלי: הוא יזמן את ישיבותיה ויקבע את מועדן.

מירב ישראלי: הוועדה החינוכית תייעץ לראש המרכז לגבי פעילויות שיתקיימו במוזיאון, לרבות - - -

מגלי והבה: מקובל.

רוני טלמור: התכלית של המקום הזה היא מעבר למוזיאון.

רוני טלמור: נראה לי שיהיה יותר נכון מבחינת מהות הפעילות לתת לזה שם יותר רחב, לא רק התצוגה שמעניינת אותנו, אלא הפעילות שמרכז מבקרים.

מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שמוזיאון זאת מילה מצמצמת.

רוני טלמור: זאת מילה שמעוררת קושי.

מיכאל מלכיאור: יש מספיק מוזיאונים בארץ ובעולם, שמכילים מילה הרבה יותר רחבה מתצוגה.

יואל חסון: יש בזה גם עניין תיירותי.

יואל חסון: ברגע שאתה מתאר מקום כמוזיאון, גם מבחינה שיווקית, בעיני התיירים זה נראה אחרת, רחב יותר, מעשיר יותר וחווייתי יותר.

רוני טלמור: דווקא בגלל זה חוק המוזיאונים לא מרשה לכל אחד לקרוא לעצמו מוזיאון, אלא אומר שכדי להיקרא מוזיאון, אתה צריך לעמוד בקריטריונים שקובעת המועצה.

יואל חסון: לכן אני מקבל את ההיגיון שבנושא בגין ורבין לא קראו לזה מוזיאון, כי לדעתי יש הבדל בינם לבין ההיסטוריה של העדה הדרוזית, שיש לה היסטוריה של מאות שנים.

רוני טלמור: אני לא בטוחה שאלה הקריטריונים.

מיכאל מלכיאור: אם יש עוד הערות, נעשה את זה בין קריאה ראשונה לשנייה.

מירב ישראלי: אני ממשיכה לקרוא: "34.

מירב ישראלי: (א) חבר המועצה, חבר הוועד המנהל, חבר ועדה או עובד המרכז...

מירב ישראלי: ימנע מהשתתפות בדיון ומהצבעה בישיבות, אם הנושא הנידון עלול לגרום לו להימצא, במישרין או בעקיפין, במצב של ניגוד עניינים בין תפקידו לבין עניין אישי שלו או לבין תפקיד אחר שלו; חבר לא יטפל במסגרת תפקידו בנושא העלול לגרום לו להימצא במצב כאמור גם מחוץ לישיבות.

מירב ישראלי: (ב) התברר לחבר כי נושא הנידון בישיבה או המטופל על ידיו עלול לגרום לו להימצא במצב של ניגוד עניינים...

מירב ישראלי: יודיע על כך ליושב ראש המועצה, ליושב ראש הוועדה או לראש המרכז, לפי העניין.

מירב ישראלי: (ג) לעניין סעיף זה, אחת היא אם מילוי התפקיד האחר הוא בתמורה או שלא בתמורה.

מירב ישראלי: (ד) בסעיף זה – "עניין אישי" – לרבות עניין אישי של קרובו או עניין של גוף שחבר או קרובו מנהלים או עובדים אחראים בו, או עניין של גוף שיש לכל אחד מהם חלק בהון המניות שלו, בזכות לקבל רווחים, בזכות למנהל מנהל או בזכות ההצבעה; "קרוב" – בן זוג, הורה, ילד, אח או אחות או אדם אחר הסמוך על שולחנו של חבר".

מירב ישראלי: בסעיף מקרקעין יש הערה של משרד המשפטים: במקום "המדינה תעמיד לרשות המרכז את המקרקעין הדרושים", "המדינה תעמיד מקרקעין כנדרש לצורך פעילותו, לפי חוק זה".

קריאה: מה ההבדל?

רוני טלמור: ממה שהתברר לנו, יש היום כבר תוכנית שנמצאת בהליכים מאוד מתקדמים של אישור.

רוני טלמור: אלה מקרקעין שכבר מתוכננים שעליהם תקום הרשות.

רוני טלמור: מדובר במקרקעי מדינה, שעד כמה שאני מבינה יש נכונות להעמיד אותם.

אילן צבי: הם גם אושרו בחתימה על ידי המינהל.

מגלי והבה: בינוח-ג'ת.

מירב ישראלי: בסעיף 36 לא נכתוב שהקמת המרכז תמומן מכספי תרומות, אלא מתקציב המדינה, כי זה משרד התיירות.

מירב ישראלי: אם כך, "הקמת המרכז תמומן מתקציב המדינה".

רותם רולף: האם אמרנו שמשרד התיירות יממן את כל ההקמה?

מגלי והבה: אנחנו מדברים על תקציב שהאוצר מממן.

רוני טלמור: לא משתמע מזה שזה בא ממשרד האוצר.

רוני טלמור: יש מרכזים דומים שהוקמו מתרומות - - -

סילבן שלום: בחוק רבין ובגין כתוב במפורש שעל כל שקל ייתנו שקל.

סילבן שלום: השאלה אם כאן זה דומה.

מגלי והבה: משרד התיירות התבסס על 30 מיליון שקל שהוקצו.

מגלי והבה: חשוב להכניס את זה.

קריאה: יש הסכמת ממשלה פה.

מיכאל מלכיאור: לא נפתח את זה עכשיו.

סילבן שלום: סעיף 36 הוא הסעיף המרכזי.

סילבן שלום: אם לא יהיה לך בסעיף 36 משהו אמיתי, זה יהיה חוק יפה ותקבל הרבה מחיאות כפיים מהעדה, אבל תכל'ס - - -

מיכאל מלכיאור: הקמת המרכז תמומן מתקציב המדינה.

רותם רולף: אני רוצה לציין שאני צריכה לבדוק את ההתחייבות הזאת, כי אני לא מכירה אותה.

רותם רולף: אם היא לא קיימת, אין כאן מקום - - -

סילבן שלום: הייתי מציע לומר "הקמת המרכז תמומן מתקציב המדינה, כפי שיידרש להשלמת הקמתו בהיקף הראוי".

סילבן שלום: מתקציב המדינה יתנו להם 100,000 שקל.

מיכאל מלכיאור: יש כבר הסכמה גם על הסכום.

סילבן שלום: היום יש שר אוצר כזה ומחר יהיה שר אוצר אחר מממשלה אחרת.

סילבן שלום: אולי יום אחד חבר הכנסת מגלי והבה יחליט לפרוש, ולכן זה חייב להיות משהו קבוע.

מיכאל מלכיאור: כתוב "כפי שיידרש להשלמת הקמתו".

מירב ישראלי: "פעילות המרכז תמומן, הכפוף להוראות סעיף 37, מתקציב המדינה - אמרנו שכנראה יבוא ממשרד המדע, התרבות והספורט – כפי שדרוש להוצאות קיומו, החזקתו, פיתוחו וניהול מכלול פעילויותיו ומתמורות והכנסות שיהיו למרכז".

מירב ישראלי: "תקציב 37.

מירב ישראלי: (א) המועצה תאשר הצעת תקציב שנתי ותגישה לשר האוצר לשם אישורו; התקציב טעון אישור שר האוצר.

מירב ישראלי: (ב) שנת תקציב המרכז תהיה כשנה של תקציב המדינה.

מירב ישראלי: " לגבי סעיף 38 – עובדים, בישיבה הקודמת הנציגה של הממונה על השכר תיקנה את "תנאי העסקתם" ל"תנאי עבודתם של עובדי המרכז", שלא הסבירו לנו את ההבדל.

מירב ישראלי: אולי נשאיר את זה לקריאה הראשונה: "תנאי עבודתם של עובדי המרכז יהיו כתנאי העבודה של עובדי המדינה, בשינויים ובתיאומים שיקבע שר האוצר בהתייעצות שר המדע, התרבות והספורט".

מירב ישראלי: זה מה שביקשה הנציגה בפעם הקודמת.

מירב ישראלי: כרגע אנחנו משאירים את זה, כי זה היה התנאי להסכמה של הממשלה.

מירב ישראלי: "איסור העברת נכסים 39.

מירב ישראלי: (א) המרכז לא יהא רשאי למכור או להעביר בדרך אחרת נכס שבבעלותו, למעט נכסים שפרטים לגביהם, לרבות סוגם ושוויים נקבעו בתקנות, אלא באישור השר.

מירב ישראלי: (ב) המרכז לא יהא רשאי למשכן נכס שברשותו או להשכירו לתקופה העולה על עשר שנים, אלא באישור השר; לעניין זה, "להשכירו לתקופה העולה על עשר שנים" – לרבות שכירות המקנה זכות לחדשה, להאריכה או שכירות לתקופה נוספת שבהצטרפותן לתקופות השכירות הקודמות עולות יחד על עשר שנים.

מירב ישראלי: (ג) המרכז לא ייטול הלוואה העולה על סכום שקבע השר בתקנות, אלא באישור השר ושר האוצר.

מירב ישראלי: ביצוע ותקנות 40.

מירב ישראלי: השר ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות בכל הנוגע לביצועו, לרבות סדרי העבודה של המועצה והוועד המנהל".

מירב ישראלי: אני אכניס פה סעיף תחילה פתוח, לקראת הקריאה השנייה והשלישית, כשזה יהיה אקטואלי.

יואל חסון: למדנו מחוק מועצת ז'בוטינסקי, שעד היום לא הוקמה מועצה.

יואל חסון: אני לא יודע מה הייתה אז תחולת החוק, אבל עד היום זה לא קרה.

יואל חסון: צריך ללמוד בחקיקה חדשה מדברים שעשינו בעבר.

מגלי והבה: שאלת על הערכה תקציבית.

מגלי והבה: מדובר על 30 מיליון ₪ להקמה.

מירב ישראלי: אנחנו צריכים הערכה שנתית ממשרד האוצר.

רותם רולף: אני רוצה להתייעץ התייעצות נוספת עם מינהל התרבות.

מירב ישראלי: אני אחכה להערכה שלכם להערכה שנתית.

מיכאל מלכיאור: רק להערכה, כי את זה אני לא חייב להצבעה.

מיכאל מלכיאור: כל חברי הכנסת הנוכחים יכולים להצביע.

מיכאל מלכיאור: מי בעד הנוסח, כפי שסוכם בכל סעיף וסעיף?

מיכאל מלכיאור: הצבעה בעד – 4 נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק המרכז למורשת הדרוזים בישראל, התשס"ז-2006 נתקבלה, כפי שסוכם בכל סעיף וסעיף.

מיכאל מלכיאור: ארבעה חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מיכאל מלכיאור: תודה, אני נועל את הישיבה.