ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 152, 2007-01-30 11:30

משה שרוני: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

איריס דנון: אנחנו רוצים לתקן את שיעורי מס הבריאות שמשרתי הקבע משלמים, בהמשך לתיקון לאזרחים מן השורה.

איריס דנון: למשרתי קבע יש תקנות ייחודיות.

איריס דנון: השיעור מתעדכן באופן פרופורציונאלי בהתאם לגידול בשיעור של האזרחים.

איריס דנון: זה על פי הסכמה שהיתה לנו במסגרת דיוני התקציב לשנת עבודה 2006 עם משרד האוצר.

משה שרוני: מה זה שייך לתקציב?

משה שרוני: כל בן אדם צריך להפריש.

איריס דנון: השיעור שלנו, מאחר והוא לא השיעור הרגיל, העדכון שלו גם הוא לא העדכון הרגיל אלא עדכון פרופורציונאלי.

יובל פרידמן: עד שנת 2005 תשלומי דמי ביטוח בריאות ממלכתי היו עד מחצית השכר הממוצע, 3.1%, ומעל מחצית השכר הממוצע היו 4.8%.

יובל פרידמן: בשנת 2005 נעשה שינוי שהיטיב עם שכבות חלשות ואמר שני דברים: הדבר הראשון הוא שהמדרגה הגבוהה של 4.8% עולה ל-5%, ובמקום עד מחצית השכר הממוצע, עד הדרגה הנמוכה.

יובל פרידמן: הדרגה הנמוכה היתה עד 60% מהשכר הממוצע.

יובל פרידמן: התיקון הזה הוא יותר פרוגרסיבי.

יובל פרידמן: התיקון הזה חל על כל אזרחי המדינה, כאשר לגבי משרתי קבע בצה"ל חלק מההוראות מוחלות אוטומטית מכוח התיקונים האלה בחוקים הרלוונטיים, וחלק זה בתקנות שהוועדה צריכה לתקן.

יובל פרידמן: הבקשה מהוועדה, היא לעשות את אותו תיקון שנעשה לגבי כלל אזרחי המדינה באותה הפרופורציה ולתקן את שיעורי התשלומים של משרתי הקבע.

יובל פרידמן: זה תיקון שהוא בעיקרו תיקון טכני שבא להשוות מצב.

משה שרוני: מה אומר משרד הבריאות?

מאיר ברודר: מצטרפים בפה מלא.

עמיחי אילון: מה הפער בין התשלום שמשלמים משרתי קבע לבין שאר אזרחי מדינת ישראל.

יובל פרידמן: משרתי קבע משלמים קצת פחות מאזרחי המדינה.

איריס דנון: יש 3 קבוצות שונות, יש הבחנה בין לוחמים לבין שאינם לוחמים, יש הבחנה בין כאלה שבני זוגם לא עובדים ובין כאלה שבני זוגם עובדים.

איריס דנון: ההפרש בממוצע הוא 0.3%.

עמיחי אילון: הממוצעים הם מתכון בטוח לשום דבר.

עמיחי אילון: מה הפער בין אלה שאינם לוחמים לבין שאר אזרחי מדינת ישראל.

יובל פרידמן: פחות מחצי אחוז.

עמיחי אילון: למה צריך להיות פער בין מי שמשרת בצה"ל ואיננו במערך הלוחם לבין שאר אזרחי מדינת ישראל כאשר העניין מגיע לתשלומים מהסוג הזה.

עמיחי אילון: אני לא מעריך שאנחנו כוועדת עבודה ורווחה יכולים לעשות את זה, אבל אני רוצה להבין.

איריס דנון: זה המשך של דיון מאוד ארוך שהיה לפני 4 שנים.

איריס דנון: היתה הצעה בנושא הזה ומה שסוכם באותה הצעה, שחוק הבריאות לא חל על משרתי הקבע.

איריס דנון: אנחנו לא מקבלים את שירותי הבריאות שלנו מקופות החולים, אלא מהצבא.

איריס דנון: מה שסוכם לאחר בחינה מעמיקה של הדברים, הוא שהסל שלנו הוא סל שחסר מרכיבים מסוימים.

איריס דנון: למשל, הזכות לקבל שירותים רפואיים בסמוך למקום מגוריך, היא זכות שאני לא אוכל לקבל אותה.

איריס דנון: אם אני חולה אני צריכה ללכת ולקבל את השירותים במרפאה שסמוכה למקום שירותי ולא למקום מגורי.

איריס דנון: הסלים הם סלים שונים, ולכן סוכם שהשיעור שמעניקים למשרתי הקבע הוא שיעור נמוך.

איריס דנון: באותה הזדמנות גם העלו אותו בצורה דרמטית.

איריס דנון: עד אותה עת שילמנו מחצית מהשיעור ששילמו אזרחים אחרים, והיום אחרת.

קריאה: גם לגמלאים.

איריס דנון: למשרתי קבע העלו לשיעור של כמעט 4%.

מאיר ברודר: החיילים הם לא מבוטחים ולא מקבלים את השירות מקופת החולים אלא מהצבא.

עמיחי אילון: למה?

עמיחי אילון: למה שלא נבוא ונגיד, שחייל שאיננו במערך הקרבי הוא אזרח לכל דבר ועניין, הוא ישלם ויקבל את כל סל השירותים של קופות החולים.

איריס דנון: יש החלטת ממשלה שהתקבלה רק לאחרונה, בספטמבר השנה, להקים ועדה שתבחן את הפרטת שירותי הבריאות למערך הלא קרבי.

איריס דנון: הוועדה אמורה לסיים את עבודתה עד סוף מרץ.

איריס דנון: אני מניחה, שהכל יקום וייפול על כסף.

איריס דנון: להחזיק את מערך הרפואה עבור מערך השדה כרוך בעלויות מסוימות, ולכן יכול להיות שהעלויות רק יאמירו אם תפריטו את השירותים לחלק מהצבא.

איריס דנון: בחלק אתה חייב להחזיק את השירותים בתוך הצבא.

עמיחי אילון: זה יהיה דיון מעניין.

עמיחי אילון: הוא בטח יגיע גם לוועדה הזאת.

עמיחי אילון: אני חי בהרגשה, שכל הנושאים האלה הם חלק מההיסטוריה של מדינת ישראל.

עמיחי אילון: אני חושב, שאפשר להפריט הרבה מאוד מהמערך הרפואי של צה"ל, ולהפוך את חלק ממשרתי הקבע לאזרחים לכל דבר ועניין, כאשר העניין נוגע למערך הרפואה.

עמיחי אילון: בכלל, אפשר לבטל חלק מהדברים שהם לא מקבלים וחלק מהתשלומים שהם לא משלמים.

משה שרוני: צריך להיות דיון מעמיק בנושא זה.

משה שרוני: זה לא כל כך קל ופשוט כמו שחושבים.

משה שרוני: אני זוכר, שלצבא הגנה לישראל היו בתי חולים, ואחר כך בן גוריון הגיע למסקנה שלא צריך להיות כמו בצבא ארצות הברית.

משה שרוני: יש בתי חולים אזרחיים שיכולים לטפל.

משה שרוני: אנחנו נעביר את התיקונים בתקנות.

משה שרוני: ה צ ב ע ה בעד – כולם נגד – אין נמנעים – אין אנחנו מאחלים, שהחיילים יהיו בריאים ולא חולים.

משה שרוני: זה הכי חשוב.

משה שרוני: תודה רבה, הישיבה נעולה.