ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 170, 2007-01-29 10:30

משה כחלון: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.

משה כחלון: זה דיון שני שמתקיים בהכנה לקראת קריאה ראשונה.

משה כחלון: הדיון הקודם נסתיים בכך שהודעתי שלדיון הבא נזמין לכאן את יושב-ראש ועדת התדרים, בעקבות פניה של ח"כ חסון שייתן לנו סקירה לגבי מצב התדרים כי על נושא של רישיונות, יש או אין תדרים.

משה כחלון: אנו מודים לך שהתאמצת והגעת.

משה כחלון: לאחר מכן נשמע את נציג האוצר שלא הספיק לדבר בדיון הקודם, נמשיך ונתקדם בדיון ככל שיתאפשר.

משה גלילי: אנסה להתמקד במספר נקודות שהבנתי מפרוטוקול הדיון הקודם, גם העליתי את הדברים על הכתב.

משה גלילי: השאלה העיקרית ששואלים אותנו זה האם יש תדרים נוספים.

משה גלילי: יש מדינות, אגב אינני מכיר, אך ראיתי בפרוטוקול שיש מדינות שבהן פועלים בלי רישיונות.

משה גלילי: יש מדינות שעושות מכרזים בכסף ויש מדינות שעושות מכרזים לפי מי שיותר טוב.

משה גלילי: אינני מכיר מדינות שמחלקות את התדרים הללו בצורה בלתי מוגבלת, הכוונה לתדרי הרדיו לתדרים לציבור FM.

משה גלילי: יש אולי תדרים אחרים שמחולקים בצורה בלתי מוגבלת וגם בישראל.

משה גלילי: זה מבחינה זו.

משה גלילי: אני מבקש להתייחס, אם יש בכלל תדרים נוספים, איך מחלקים אותם ואעשה זאת בסקירה קצרה.

משה גלילי: התחום של רדיו FM הוא התחום הנפוץ ביותר היום לשידורים לציבור, מבחינת רדיו.

משה גלילי: יש גם AM אבל משתמשים בו פחות כי איכות המוסיקה שלו פחות טובה, הוא מתאים למדינות ששם רוצים להגיע למרחקים יותר גדולים.

משה גלילי: התחום הזה כולל 20.5 מגה-הרץ, מ- 87.5 עד 108.

משה גלילי: מקובל להקצות באותו אזור, וזה אזור של 100 מייל, בערך 150 קילומטר אורכו ורוחבו, אצלנו זה רק עניין של אורך כי אנחנו מדינה צרה, מקובל באותו אזור לא לחזור על אותו תדר.

משה גלילי: מייד אסביר מה ההבדל בין תחנה, משדר ותדר, ומקובל שבתוך אותו אזור, אינך יכול לחזור על אותו תדר, אלא אם אתה עושה סידורים מיוחדים ואם אתה עובד באותה תוכנית.

משה גלילי: כלומר, אתה לא יכול לשדר שתי תוכניות שונות באותו תדר בטווח של 150 ק"מ.

משה גלילי: כך מקובל.

משה גלילי: איך מחלקים אותם?

משה גלילי: כל 0.4 מגה-הרץ, 400 קילו-הרץ, אפשר לשים תדר אחד והתדר הבא והתדר הבא, ושניהם יכולים להיות באותו מקום, נניח באזור תל-אביב, אם הם שומרים על המרחק הזה של 0.4 מגה-הרץ.

משה גלילי: אם מחלקים 20 מגה-הרץ ל- 0.4 מגה-הרץ, מקבלים בערך 50 תדרים וזה אומר שאפשר באותו אזור, ומבחינתנו אותו אזור מתחיל בחיפה, עובר את תל-אביב ומגיע בערך עד אשדוד או אשקלון ועולה לפעמים את ירושלים, לפעמים לא, תלוי בטופוגרפיה ותלוי לאיזה כיוון רוצים להגיע, אבל מבחינתנו זה מרכז הארץ.

משה גלילי: אם מחלקים את 20 מגה-הרץ ל- 0.4 מקבלים 50 תדרים.

משה גלילי: מה ההבדל בין תדרים, משדרים ותחנות.

משה גלילי: לתחנת רדיו יש לפחות משדר אחד, יש תחנות שיש להן יותר משדרים, אם יש להם שטח יותר גדול או אם יש להם בעיות של טופוגרפיה ובגלל ההרים הם צריכים לעשות השלמה, אבל יש לה לפחות משדר אחד והמשדר עובד בתדר.

משה גלילי: תחנה שיש לה שני משדרים או תחנת רדיו דרום שיש לה שישה משדרים, חמישה מתוך ששת המשדרים שם עובדים בשני תדרים.

משה גלילי: כלומר, אפשר ליצור חזרה על אותם תדרים גם אם הם באותו אזור ובלבד שהתוכן הוא אותו תוכן.

משה גלילי: אם התוכן של האינפורמציה הוא אותו תוכן, יש שיטה שנקראת סינכרון, ואפשר ליצור את הדבר הזה.

משה גלילי: אם לא – אז אי-אפשר.

משה גלילי: בגלל מצוקה של תדרים כבר לפני עשר שנים, החלטה שהתקבלה לפני שהגעתי למשרד לפני 11 שנה, ואני חושב שזו החלטה של אין-ברירה, אנחנו מחלקים אותם ב- 300 קילו-הרץ.

משה גלילי: המשמעות של זה היא שברדיו אנלוגי, שמסובבים את הסקאלה ועוד יש אנשים עם רדיו כזה, אז קשה למצוא את התחנה אם זה קרוב מדי.

משה גלילי: אבל במכשירים של היום, שמרביתם נקראים דיגיטאליים, זה לא השיטה הדיגיטאלית החדשה, אפשר לעמוד בזה, ולפעמים יש הפרעות הדדיות גם בין תחנות חוקיות, אנחנו משתדלים לפתור אותן ובדרך-כלל מצליחים, לא תמיד, כי זה תלוי בכך שמי מהגורמים יירצה לעבור תדר ולא תמיד הם מוכנים כי לפעמים התדר מהווה בשבילם גם איזה שהוא סימבול של הלוגו של התחנה וכו'.

משה גלילי: לכן לנו יש 70 תדרים.

משה גלילי: במרכז הארץ יש לנו 70 תדרים לחלוקה, וזה כולל את הפלסטינאים כי הם משפיעים על התדרים שלנו ואנחנו משפיעים על התדרים שלהם.

משה גלילי: לכן, השורה התחתונה היא שהיום במרכז הארץ, כמעט אי-אפשר להכניס תחנות FM נוספות.

משה גלילי: יש שמונה רשתות של רשות השידור, שתי רשתות של גלי-צה"ל, 14 תחנות אזוריות ויש גם רדיו חינוכי שאנחנו שמים אותו בצד כי הוא עובד על תדר אחד במרכז הארץ ושם אם יש הפרעות אז הם חייבים להוריד את ההספק, הם בכלל עובדים בהספקים יחסית נמוכים, המטרה כאן היא לסייע לתלמידים ללמוד את הנושא בצורה יותר טובה.

משה גלילי: לכן, סך-הכל יש כ- 120 משדרים, לא תחנות, ולפלסטינאים יש מספר נוסף של בין 25 ל- 40, הם לא מדווחים לנו לאחרונה ואנחנו מחפשים איך הם מצליחים להכניס ציוד ואני מקווה שנמצא גם את זה.

משה גלילי: עדיין זה לא מונע ממני לחפש ולנסות למצוא.

משה גלילי: יש שליטה על מעברי הגבול אך זה לא מספיק טוב, כמסתבר.

גלעד ארדן: אמרת שעל הסקאלה שהיא בערך 20 מגה-הרץ ואפשר לחלק אותה ל- 0.3, זאת אומרת בערך 60 תחנות, נגיד שכולן משדרות ארצות אז היה אפשר 60 – 70, אבל לא כולן משדרות ארצי.

גלעד ארדן: אינני רואה כאן 60 תחרות שמשדרות, אז איך יש מצוקה של FM?

משה גלילי: 60 משדרים.

משה גלילי: אם יש תחנה שיש לה יותר ממשדר אחד, יכול להיות שהוא יהיה בתדרים שונים.

גלעד ארדן: תחנה יכולה להחליט שיש לה 20 משדרים?

משה גלילי: לא התחנה מחליטה את זה.

משה גלילי: מי שמחליט את זה זה המשרד, בעת הקמת התחנה, בעת המכרז, מה שקרה זה שמשרד התקשורת, בתיאום עם הרשות השנייה, עשה עבודת ניתוח של כמה משדרים צריך, צריך להבין שאינך יכול לשדר יותר מדי חזק כי יש מגבלות ולפעמים גם אם תשדר חזק, בגלל הטופוגרפיה זה לא פותר לך את הבעיה, ולכן יש הרבה מאוד תחנות.

משה גלילי: רדיו ירושלים, יש לו משדר נוסף על-יד בית שמש וכן הלאה, אפשר למצוא.

גלעד ארדן: והמשדר שלו משדר על התדר של רדיו ירושלים.

משה גלילי: לא, יש לו שני תדרים.

משה גלילי: רדיו ירושלים משדר בשני תדרים.

משה גלילי: תדר אחד 101 מירושלים ותדר שני, שאינני זוכר אותו, בבית-שמש.

גלעד ארדן: כשאתה כותב 14 תחנות רדיו אזורי ובסוגריים סך-הכל 33 משדרים, זה אומר שהם תופשים 33 תדרים גם?

משה גלילי: לא.

משה גלילי: נתתי קודם דוגמה שרדיו דרום, יש לו שישה משדרים,

גלעד ארדן: מעניין אותנו כמה תדרים הוא תופש, לא כמה משדרים יש לו.

גלעד ארדן: אם רדיו ירושלים משדר גם ב- 102 וגם 101 זה מעניין אותי, כי הוא תופש שני תדרים.

גלעד ארדן: אם הוא משדר ב- 17 משרדים אבל על אותו תדר, זה לא מעניין אותי.

גלעד ארדן: אז לכן השאלה כמה תדרים הוא תופש.

קריאה: אמרת שהמלצתם על מרווח של 400 קילוהרץ ובסוף נאלצתם בשל הצפיפות ל- 300 קילוהרץ.

קריאה: האם אתם נותנים אישור של משרד התקשורת ל- 200 קילוהרץ מרווח?

משה גלילי: לא אם המשדרים נמצאים בטווח של עשרה ק"מ.

משה גלילי: אם 50 – 70 ק"מ, יכול להיות.

קריאה: זאת אומרת יכולים ב- 87 מגה הרץ עד מאה ומשהו מגה הרץ, אנחנו יכולים הרבה יותר מ- 60 תחנות.

משה גלילי: אפשר אולי, אבל לא בשיטה הזו.

משה גלילי: זה פונקציה של סוג המשדר והמקלט ושל הטכנולוגיה.

משה גלילי: כאשר חילקו את התדרים לתחנות, הקצו אותן, משרד התקשורת בתיאום עם הרשות השנייה, כשעשו את המכרזים לפני כעשר שנים, כל הטכנולוגיה של סינכרון בין שני משדרים שמשדרים על אותו תדר, לא היתה מספיק בשלה.

משה גלילי: היום היא יותר בשלה ובעת האחרונה, בארבע-חמש השנים האחרונות, שלוש שנים, היא יותר בשלה, ולכן כיום אנחנו משתדלים להקצות למישהו חדש, שהולך להיכנס, ואני אזכיר עוד מעט גורמים חדשים שהולכים להיכנס לתחום, לתת להם את אותו תדר גם אם הם בתוך 150 קילומטר ושיעשו את הסינכרון וזה עולה כסף, אבל התדרים לכולם עולים יותר וייתכן גם שנבוא בדרישה לחלק מהתחנות להחליף את התדרים שלהם.

משה גלילי: זה מהלך שאנחנו בוחנים אותו גם לעתיד.

משה גלילי: דוגמה 88 של קול ישראל עובד באותו תדר בחיפה, בתל-אביב ובירושלים.

משה גלילי: אז את אותו דבר אנחנו רוצים שיעשו גם תחנות רדיו אזוריות מהיום.

משה גלילי: מבחינת תחנות חדשות שמתוכננות להיות עדיין על אותו מרווח תדרים, מדובר על רדיו אזורי ביו"ש שיש על זה צו אלוף ויש הסכמה של שר התקשורת וזה נמצא היום בשלבי מכרז כאלו או אחרים ברשות השנייה ויש החלטה לרדיו אזורי דתי מסורתי, לא קבעו בצורה חד-משמעית את המהות שלו, אבל זה למגזרים שחסר להם היום ביטוי בתחנות הרדיו.

משה גלילי: הוא יהיה אזורי, עוד לא החליט השר אם הוא יהיה באזור של משהו שכבר קיים, השר מותר לו גם לשנות את האזורים.

קריאה: יש החלטה לרדיו ביהודה ושומרון, של המתנחלים, זה באמת אזור הומוגני ויש גם איזה ערוצי קודש, ספציפיים, שלא ברור לי אם זה בירושלים או בבני-ברק או באזור.

קריאה: זה לא בדיוק אזורי.

משה גלילי: רדיו אזורי דתי מסורתי שהאזור שלו, השר צריך לקבוע אותו והוא עדיין לא קבע אותו, זאת אומרת זה הליך שמועצת הרשות השנייה צריכה להציע אזור לשר והשר צריך לאשר אותו ועדיין זה לא נקבע.

משה גלילי: יש גם החלטת ממשלה שנמצאת בהליכי חקיקה מהכנסת הקודמת ועדיין לא הושלמה, לשלוש רשתות ייעודיות ארציות.

משה גלילי: צריך להבין מה זה, התכנון שלנו דיבר על תשעה משדרים ברחבי הארץ, כל אחת מהן בערך בשניים, שניים וחצי תדרים, כדי שאתה חוזר על אותם תדרים.

משה גלילי: סך-הכל כ- 25 עד 30 משדרים לשלושת הרשתות האלה.

חנא סוייד: לאיזה אוכלוסיות הן מיועדות?

משה גלילי: הממשלה אמורה להחליט על הייעוד של התחנות האלה.

משה כחלון: איך אתה מסביר את הצפיפות של התדרים, המצוקה של התדרים, עם 180 תחנות רדיו פיראטיות שרצות היום בשוק.

משה גלילי: אני מגיע לזה ואולי אתחיל מהסוף.

משה גלילי: תחנות רדיו פיראטיות, כתבתי את זה גם כאן.

משה כחלון: לא נוכל לשמוע את כל הסקירה, הדברים פחות או יותר ברורים ואני רוצה רק להיכנס לשאלות ספציפיות גם של חברי הכנסת וגם שלי.

משה כחלון: הנושא הזה של כמה יש היום תחנות פיראטיות שרצות בטווח תדרים שאתה מדבר עליו.

משה גלילי: קודם כל, למה אי-אפשר לקחת את התדר של רדיו פיראטי ולתת אותו לרדיו חוקי.

משה גלילי: אז ככה – קודם כל, למען הסדר הטוב, חלקית – כן ואנחנו כל הזמן עושים את זה.

משה גלילי: כשעולה תחנה חדשה, רדיו ביו"ש או רדיו דתי מסורתי, הוא לא חייב לעלות בדיוק על אותם תדרים אבל יכול לעלות 100 קילו מהם, לפי מה שאנחנו מתכננים ואז ביום שהתחנה הזאת עולה, אז הרדיו הפיראטי חייב לסגור את עצמו, כי הוא משדר יותר חלש.

משה גלילי: עד אז הוא נסגר רק אם אנחנו סוגרים אותו.

משה גלילי: ככה, מבחינה אלקטרומגנטית אין לו ברירה.

משה גלילי: תחנת רדיו פיראטי משדרת בהספקים יחסית גדולים, בסביבות 1 קילוואט וקצת יותר, יש לו עוד אנטנה שמגבירה פי עשר, אז תארו לעצמכם עשרה קילוואט משודרים באוויר, זה תחנת רדיו חוקית.

משה גלילי: תחנת רדיו פיראטית, בגלל שהם לא מצליחים למצוא ציוד מקצועי, מרביתם, אני לא אגיד שאין כאלה שהם עוצרים, הם משדרים בהספקים נמוכים של 100 וואט, יש בודדים שמשדרים בהספקים גבוהים.

משה גלילי: התחנות האלה מגיעות למרחקים יותר קטנים, יש תחנות שקולטים אותן בשכונה בבת-ים, זאת אומרת חלקן קולטים אותן ברדיוס של חמישה ק"מ וכן הלאה, וזה מרביתם, אפילו, לא חלקם.

משה גלילי: מרביתם הם בהספקים נמוכים, ולכן אתה לא יכול לקחת את התדר שהוא משדר ולתת אותו לתחנה חוקית, כי אין אף תחנה חוקית שרוצה לשדר לחמישה ק"מ ועוד עם הפרעות הדדיות כי התחנות האלה מפריעות.

משה גלילי: ה- 121 שסגרנו, היו 110 תלונות של תחנות רדיו חוקיות, חלקן אגב, על אותה תחנה.

משה גלילי: לכן אל תסתכלו על ה- 110 מול ה- 121.

משה גלילי: אבל התלוננו כי יש להם הפרעה ואני לא מדבר על הפרעות אחרות, אני מדבר על הפרעות לתחנות רדיו חוקיות.

משה גלילי: לכן, התחנות הפיראטיות לא יכולות לעבוד שם בצורה חופשית.

משה גלילי: הם עובדים חלש וגם כשהם עובדים חלש הם מפריעים לרדיו החוקי.

משה גלילי: הם לא יכולים להיכנס לשם.

משה גלילי: בשנה האחרונה שמנו דגש לסגור גם אולפנים, בנוסף למשדרים, כי האולפן לא נמצא ליד המשדר, צריך לעשות מאמץ כדי למצוא אותם.

משה גלילי: אני רוצה שתי נקודות.

משה גלילי: אחת, לגבי הרדיו הפיראטי, נוסף קצין משטרה למשרד התקשורת, בתיאום עם משטרת ישראל, שהוא ספציפית יושב במשרד התקשורת.

משה כחלון: כרגע לא נתעסק עם האכיפה כמו עם התדרים.

משה כחלון: בסדר, OK.

משה גלילי: התחלנו טיפול עם מס הכנסה כדי להילחם נגדם ובפרסומות, זה דבר אחד שאני רוצה לומר.

משה גלילי: דבר שני, בגלל המצוקה הזאת, ממשלת ישראל החליטה ללכת לפרויקט הרדיו הדיגיטאלי, שהוא פותר את הבעיה כי הוא נמצא בתחום תדרים אחר.

משה גלילי: ישנה ועדת מכרזים שמטפלת בזה.

משה גלילי: זה בתחום של 174 עד 230 מגה-הרץ.

ערן ניצן: הצעת החוק מאפשרת בעצם, רוצה לאפשר את הארכת תקופת הזיכיון פי ארבע מהתקופה המקורית ובעצם מאפשרת למועצה להפוך את תקופת הזיכיון מארבע שנים, מה שהיה במקור, עד לכדי 16 שנה, דברים מהסוג הזה, יש להם קושי משפטי שמשפטנים יכולים לטעון אותו לגבי הנושא של חוקי מכרזים ופגיעה בקניין.

ערן ניצן: אנחנו גם סבורים שיש להם נזקים כלכליים.

חנא סוייד: זה קושי דומה למה שבערוץ 10 ו- 2 עשיתם, או קושי קצת שונה?

ערן ניצן: אנחנו סבורים שיש גם נזקים כלכליים.

חנא סוייד: פשוט נגעת בנושא המשפטי, זה לא תחום המומחיות שלך.

ערן ניצן: יש גם נזקים כלכליים לא מבוטלים, שמשליכים גם על שוק התקשורת, אבל גם מעבר אליו, בשיטת העבודה של הממשלה, בצורה של מכרזים, משום שכשתנאים כל-כך בסיסיים משתנים באופן כל-כך רדיקאלי, אנחנו מרגישים שאנחנו חשופים לקשיים לגבי מכרזים עתידיים בתחומים שונים שנקבע בהם תנאים שיהיו מהותיים מבחינתנו ויכול להיות שתהיה הארכה לגבי המפגשים שנושאים כל-כך בסיסיים יוכלו להשתנות.

ערן ניצן: בכל מקרה, הצעה מהסוג הזה חייבת שיהיו לה סיבות מצוינות כדי להתקבל וההצעה מבוססת על שלוש סיבות, אחת זה ההצלחה הכלכלית של התחנות, אנחנו סבורים וזה גם עמדה ששר האוצר הביע בוועדת השרים לענייני חקיקה, שישנן תחנות שהצליחו, ישנן תחנות שהצליחו פחות, אנחנו לא סבורים שכישלון עסקי של תחנות הוא סיבה לבוא ולהאריך את תקופת הזיכיון שלהם.

ערן ניצן: דרך אגב, יש כאלה שטוענים דווקא כישלון עסקי הוא סיבה מצוינת כן להעמיד מכרז מחודש כדי למצוא לקוחות חדשים, זה גם ציון לא מבוטל.

ערן ניצן: לצד ההצלחה הכלכלית, יש את הטיעון של תחנות פיראטיות.

ערן ניצן: פה אנחנו הבנו באופן חד-משמעי שהטיפול בתחנות הפיראטיות צריך להיות טיפול ישיר, בבעיה עצמה, ולא טיפול עקיף, באמצעות הארכת הזיכיונות, צריך להגביר את האכיפה.

ערן ניצן: משרד התקשורת עושה את זה, משרד האוצר שותף למאמצים האלה, ימשיך להיות שותף למאמצים האלה, של ההתמודדות מול התחנות הפיראטיות.

ערן ניצן: והטיעון השלישי הוא טיעון הרדיו הדיגיטאלי, שלא רק שלא יצא המכרז לגביו, אם כי אנחנו מקווים שיצא בהחלט בשבועות הקרובים, אנחנו עובדים על זה במשותף עם משרד התקשורת, והידע שנצבר אצלנו בחודשים האחרונים, אמרנו שגם אם יצא מכרז מהסוג הזה, ייקח עוד תקופה ארוכה מאוד כדי שהוא יהפוך להיות הפלטפורמה הרלוונטית, הרי צריך לרכוש ציודי קצה, זה ייקח שנים.

אבשלום וילן: ניר לוי, קודמך בתפקיד כמדומני, לפני שנה וחצי פה הסביר לנו שזה או-טו-טו נכנס.

אבשלום וילן: זה היה בחוק ההסדרים.

אבשלום וילן: הרדיו הדיגיטאלי היה בחוק ההסדרים, תסביר לי.

ערן ניצן: הנושא של הרדיו הדיגיטאלי הוא נושא ענק.

ערן ניצן: אני רק יכול לציין שאנחנו מוכנים ליציאה למכרז ובזמן המאוד קרוב.

ערן ניצן: רק כדי להשלים את הטיעון לגבי הרדיו הדיגיטאלי, מעבר לרלוונטיות שלו שתתגבש כעבור זמן, צריך לציין שהוא לא רק מזיק במידה מסוימת לתחנות האזוריות אלא גם יכול מעוד להועיל להן.

ערן ניצן: התחרות האזוריות תוכלנה להפוך לתחנות ארציות בזכות הפלטפורמה הדיגיטאלית ולכן הטיעון הזה, כטיעון שמבסס את הארכת הזיכיון שלהם, היא לדעתנו לא במקום.

ערן ניצן: את עמדת השר אפשר לסכם בזה שאנחנו מתנגדים להצעת החוק.

ערן ניצן: ההתנגדות הזאת היא גם הובאה לוועדת שרים לענייני חקיקה והיא עמדה בבסיס ההחלטה של הממשלה להתנגד לחוק.

אודי בן שושן: אני ראש תחום תקשורת בחשב הכללי ומרכז ועדת המכרזים ברדיו הדיגיטאלי.

אודי בן שושן: לא הספקתי לדבר בפעם שעברה, אוכל לעשות לכם קצת סדר בכמה תחומים.

אודי בן שושן: מהדברים שאני שומע וקורא, אני רואה שיש פה הרבה מידע שהוא לא מדויק ואני אשמח.

אודי בן שושן: קודם כל, החשב הכללי רצה להגיע היום, הוא לא יכל להגיע והוא מבקש להגיע לפגישה הבאה ולהציג גם באופן אישי את הטיעונים שלו.

אודי בן שושן: בגלל זה אנחנו מבקשים שיהיה דיון נוסף בנושא הזה ולא נסיים את הדיון היום.

אודי בן שושן: דבר ראשון, זה ברור, אני מצטרף לכל מה שעמיתי, ערן ניצן, אמר ואנחנו מתנגדים להצעת החוק הזו.

אודי בן שושן: מעבר לטיעונים הספציפיים שאני הולך לציין פה, אני חוזר ומדגיש את מה שערן ניצן הדגיש שבעצם מדובר פה בהשלכות רוחב מאוד מאוד קשות, פגיעה בשוויוניות ובעצם יש פה איזה שהוא מתן תוספת לתנאים שנקבעו.

אודי בן שושן: מניתוח דברי ההסבר הארוכים להצעת החוק, אני בעצם מזהה פה שתי טענות שעל בסיסן מבקשים להאריך את הזיכיון.

אודי בן שושן: אחד מהם זה הרדיו הפיראטי והפגיעה שלו ברדיו האזורי והשני זה הרדיו הדיגיטאלי, וברשות

אודי בן שושן: כם אני אתייחס לכל אחד מהסיבות האלו בנפרד.

אודי בן שושן: מבחינת הרדיו הפיראטי, אני לא ראיתי שום עבודה כלכלית או שום הוכחה שהרדיו הפיראטי פוגע בצורה כלשהי, בטח ובטח לא בכל התחנות בצורה שווה פגיעה כלכלית.

אודי בן שושן: אין ספק שהרדיו הפיראטי ייפגע בחלק מהתחנות, אין בכלל ספק לגבי זה, אבל בטח ובטח אין אפשרות או יכולת להגיד שהרדיו הפיראטי פוגע בצורה אחידה בכל התחנות.

אודי בן שושן: גם לעניין הזה באה מדינת ישראל והאריכה, אני מזכיר לכם, לפני מספר שנים, בארבע שנים נוספות, מעבר לתקופת הזיכיון המקורית שנקבעה.

אודי בן שושן: אני מניח, אני לא הייתי אז, אני מניח שהסיבות, אחת הסיבות שהיו להארכה הקודמת שעומדת להסתיים בעוד שנה ובעוד שנתיים, היא הפגיעה הכלכלית.

אודי בן שושן: למה הדבר דומה היום?

אודי בן שושן: הדבר דומה לאדם שנכנס לבית מלון ומבקש ללון שני לילות.

אודי בן שושן: בא בבוקרו של היום השלישי, בא לפקיד הקבלה, אומר לו – תשמע, יש עבודות שיפוץ בבית-המלון, הפרעתם לי לישון, לא קיבלתי תמורה.

אודי בן שושן: פקיד הקבלה אומר לו – אין בעיה, אתה מקבל גם לילה שלישי חינם ואתה מקבל 25% הנחה על הסכום ששילמת.

אודי בן שושן: זה בדיוק מה שתחנות הרדיו קיבלו עד היום.

אודי בן שושן: הם קיבלו תוספת של ארבע שנים מעבר לתקופה המקורית והם קיבלו הנחה של 25% באגרת התדרים ואני זה שערכתי את הסכם הפשרה שהסתיים לשמחתנו ולשמחת התחנות, לפני חודש וחצי.

אודי בן שושן: הפיצוי של הלילה השלישי בבוקרו של היום הרביעי מגיע האדם לפקיד הקבלה ואומר לו – תשמע, סידרתם אותי עוד הפעם.

אודי בן שושן: אמנם קיבלתי פיצוי, אבל על הפיצוי אני דורש עוד פיצוי.

אודי בן שושן: נשמעת לי טענה שהיא לא במקומה, תחנות הרדיו פוצו על התקופה המקורית שלהם בארבע שנים נוספות ופוצו ב- 25% הנחה על אגרת התדרים לכל אורך התקופה האחרונה.

אודי בן שושן: כל העשר שנים, ואני ערכתי את הסכם הפשרה.

אודי בן שושן: לעניין הרדיו הדיגיטאלי, תרשו לי לעשות סדר כי אני שמעתי פה בפעמים הקודמות נתונים שהם לא נכונים ואין כמוני כמי שמכיר את הנושא הזה בקירוב.

אודי בן שושן: מה זה רדיו דיגיטאלי, בעצם?

אודי בן שושן: אנחנו בעצם, זאת שיטה שמאפשרת לשדר מספר רב יותר של תחנות רדיו על ערוץ בודד באמצעות קידוד דיגיטאלי, כמו שכולנו מכירים מהמחשב, את ה- MP3, זו שיטה דומה שמקדדת את השידורים ואפשר בעצם להפיץ אותם בצורה יעילה יותר למספר רב יותר של תחנות.

אודי בן שושן: בעצם, אני מרכז ועדת המכרזים, מסמכי המכרז מוכנים.

אודי בן שושן: יש בינינו כמה חילוקי דעות ענייניים מאוד לגבי אופן הפיקוח על הזכיין שיקים את המערכת הזאת ולכן הנושא מתעכב.

אודי בן שושן: בעצם, אנחנו מדברים על חברה פרטית שתקים את התשתית, היא תתכנן, היא תממן, היא תפעיל את התשתית ובסוף התקופה, ייתכן שהיא גם תחזיר את התשתית למדינה.

אודי בן שושן: החברה הפרטית הזאת בעצם תמכור אל רוחב הפס לכל אחת מהתחנות שירצו לעלות עליה.

משה כחלון: מתי זה יהיה?

משה כחלון: תאריך, מועדים.

אודי בן שושן: הכנתי לוח-זמנים מתוקן ואני אציג אותו.

אודי בן שושן: חשוב לי להסביר.

אודי בן שושן: מדובר באיכות של CD ברוב התחנות, מדובר בפרישה ארצית.

אודי בן שושן: כל תחנה שתהיה ברדיו דיגיטאלי, תוכל להיקלט בכל הארץ, בלי צורך להתחיל לשנות תחנות.

אודי בן שושן: הקושי הוא – הצרכנים יצטרכו לקנות מקלטים חדשים.

אודי בן שושן: מקלט היום של רדיו רגיל, שאתם מכירים, לא יכול לקלוט את הרדיו הדיגיטאלי כי הוא צריך בתוכו את הרכיב של המפענח ולכן אנחנו צופים בסופו של תהליך ההקמה שתכף אני אגע ללוחות הזמנים, אנחנו צופים בעצם לתקופה של חדירה.

אודי בן שושן: כי ברור שביום הראשון שהמערכת תוקם, ישדרו עליה כך וכך תחנות, אף אחד לא יוכל לקלוט את התחנות.

אודי בן שושן: : אני מניחה שאתם בדקתם את העלות של המקלטים החדשים.

אודי בן שושן: נכון.

אודי בן שושן: העלות של מקלטים נעה היום, לפני ירידת המחירים שצפויה לכל מכשיר דיגיטאלי, בין 40 דולר למכשיר פשוט מאוד, לבין 200, 300 דולר למכשיר כולל CD, לרכב.

אודי בן שושן: אלה העלויות שקיימות היום, השוק משתנה כל הזמן, העלויות הן לדעתי חצי מהעלויות שהיו לפני שלוש וארבע שנים והשוק משתנה.

אודי בן שושן: זה עלות לצרכן.

אודי בן שושן: הצרכנים יקנו בעצמם את הרדיו הזה.

אודי בן שושן: מה זה רדיו דיגיטאלי?

אודי בן שושן: יש פלטפורמה, כמה תחנות אמורות לעלות?

אודי בן שושן: אז אנחנו מקווים שקודם כל שש התחנות הציבוריות, ארבע של קול ישראל ושתיים של גלי צה"ל, יעלו כבר מהיום הראשון על הפלטפורמה הדיגיטאלית.

אודי בן שושן: הרשות השנייה היא זו שמחלקת את הרישיונות לשאר התחנות והיא זאת שבעצם יושבת על הברז ותחליט כמה יעלו.

אודי בן שושן: אז המספר 40 והמספר 50 שמופיע בהצעת החוק, להערכתנו הוא מספר הרבה יותר גבוה מהמצב בפועל.

אודי בן שושן: קודם כל, הצהרת הרשות, מדיניות הרשות מדברת על שמונה תחנות בלבד, כבר מהיום הראשון, זאת אומרת אנחנו מדברים על התחנות המוכרות לנו של גלי צה"ל וקול ישראל ועוד שמונה תחנות בלבד שמתוכן יהיו גם תחנות מגזריות.

אודי בן שושן: המודל הכלכלי שלנו מדבר על בין 20 ל- 22 תחנות רדיו בסך-הכל, כולל גלי צה"ל וקול ישראל שאנחנו מכירים, שיהיו על הפלטפורמה.

אודי בן שושן: זה נכון שיש מקום ל- 35 ו- 40 תחנות רדיו, אבל באה הרשות השנייה ואומרת הרבה פעמים בצדק, תשמע, אין היתכנות כלכלית להפעלה של 50 ו- 60 תחנות רדיו במדינת ישראל.

חנא סוייד: זאת אומרת יש מקום רק ל- 35?

אודי בן שושן: נכון.

אודי בן שושן: מערכת בתצורה מלאה – 35 תחנות רדיו.

חנא סוייד: ולמרות זאת, אתם נותנים את הרישיון For life?

חנא סוייד: למרות שהמשאב מוגבל?

אודי בן שושן: ממש לא.

אודי בן שושן: נעשה סדר.

אודי בן שושן: מי שמוציא את הרישיונות עצמם ומי שקובע את המדיניות זה הרשות השנייה, היא זו שתקבע לכמה זמן יינתנו הרישיונות לתחנות הרדיו הדיגיטאליות.

חנא סוייד: ולא קבעתם מעכשיו שזה יינתן כרישיון, זאת אומרת אדם שעמד בתנאים ליציאת הסכום הגבוה יותר, יקבל את הרישיון לכל חייו?

אודי בן שושן: רישיון לשדר תחנת רדיו.

חנא סוייד: הדיגיטאליות, אותן 35 המוגבלות.

אודי בן שושן: החוק מסמיך את הרשות השנייה לקבוע את המדיניות ולא את משרד האוצר.

חנא סוייד: זה לא מושחת?

חנא סוייד: למה אתם משאירים את הסמכות לרשות השנייה לקבוע תקופה בלתי מוגבלת?

חנא סוייד: זה משאב מוגבל.

חנא סוייד: אולי אני עכשיו אין לי כסף, בעוד 20 שנה אני ארצה להתמודד על רדיו דיגיטאלי, תגבילו את זה בזמן.

חנא סוייד: איך אתם משאירים שיקול דעת לרשות?

חנא סוייד: זה אותו דבר בדיוק, מה ההבדל?

חנא סוייד: בוא תסביר לי מה ההבדל.

אודי בן שושן: הרדיו הדיגיטאלי הוא פרויקט מאוד מסוכן.

אודי בן שושן: אנחנו מקווים שהוא יצליח, אנחנו עושים את כל המאמצים.

אודי בן שושן: הוא מסוכן משום שביום הראשון יעלו 15 תחנות רדיו חדשות, כשלאנשים אין מקלטים.

אודי בן שושן: אנחנו נשדר, תחנות רדיו ישדרו לאנשים שעדיין אין להם מקלטים.

אודי בן שושן: אנשים יחליטו בסופו של תהליך לא לקנות מקלטים, תחנות הרדיו עצמן לא ימשיכו.

משה כחלון: מה לוחות הזמנים?

אודי בן שושן: מבחינת לוחות הזמנים, זה גם דבר שנאמר בצורה לא מדויקת בישיבה הקודמת.

אודי בן שושן: אני מראה לכם ומציג בפניכם את לוחות הזמנים לרדיו הדיגיטאלי.

אודי בן שושן: פרסום המכרז, אני מקווה שיהיה,

משה כחלון: יש לוחות זמנים או שאתה מקווה?

משה כחלון: אתה אומר מקווה, זה כבר מטריד.

אודי בן שושן: אנחנו צופים שברבעון הרביעי של 2007 ייבחר זוכה, ברבעון הרביעי, על תשתית אני מדבר.

אודי בן שושן: עבודות ההקמה ייערכו לפחות שנתיים, זאת אומרת שאנחנו מדברים רבעון רביעי של 2009, הכי מוקדם תחילת שידורים.

אודי בן שושן: אנחנו צופים לשנה-שנתיים לפחות תקופת חדירה, שבה הרדיו הדיגיטאלי בתקופה הזאת לא יהווה איום על שום תחנה אחרת.

אודי בן שושן: תקופת ההקמה היא שנתיים.

אודי בן שושן: אז אנחנו מדברים שב- 2010 אנשים יתחילו לרכוש את המקלטים, תהיה תקופת חדירה של שנה עד שנתיים, 2011, ולכן אני לא רואה איך תחנות שקיבלו היום זיכיון נפגעות בכלל מהנושא הזה.

דוד טל: עם כל הכבוד הראוי, אני חושב שהאוצר למעשה מגיע עם ידיים לא נקיות לוועדה כאן מפני שבזמנו הממשלה הקימה איזה שהיא ועדת מנכ"לים שהסמכות והרשות היתה נתונה לרשות השנייה, היא פשוט עקפה אותה.

דוד טל: הפקיעה ממנה סתם ככה, את הסמכות שלה, ובעצם דנה בכל מה שקשור לערוץ 10 ולימים גם לערוץ 2 והקימה, היא החליטה מה שהיא החליטה ובעצם זה הסמכות של הרשות השנייה וזה היה רשות שהסמכות השנייה קיבלה בחוק ואתם, הממשלה, הפקעתם את הדבר הזה מהם, ככה, סתם ככה, החלטתם על-פי ועדת מנכ"לים, החלטתם שזה שם ושם אז פתאום אתה רואה ואם אני עושה אנלוגיה למה שאתה עכשיו אמרת, אותו אדם שהולך להתארח בבית-מלון, אז שם התארחו בבית-מלון וקיבלו פיצוי ולא עברה שעה, לא לילה שלם, לא עברה שעה והם ביקשו פיצוי נוסף.

דוד טל: אני מדבר על ערוץ 10 וערוץ 2.

דוד טל: אני עושה פשוט אנלוגיה למה שאדוני עשה, ואחרי שעה הוא קיבל עוד הפעם הפחתה ברגולציה וראה זה פלא, עברו רק שעתיים, הוא חוזר שוב לקבל עוד פעם הנחה.

דוד טל: אומר בעל בית מלון שלבו חפץ שיבואו אליו כל-כך הרבה – יאללה, קח עוד הפחתה ברגולציה, קיבל עוד הפחתה ברגולציה.

דוד טל: זה אתם, אנשי האוצר.

דוד טל: לא התנגדתם ולא צייצתם ולא הוצאתם קול ולא השמעתם אפילו איזה משהו שיכול אולי לערער את ההחלטה של אותה ועדת מנכ"לים שהממשלה הקימה, בזמן שאתם הייתם אמורים לשמור על הדבר הזה.

חנא סוייד: אתה נותן דוגמה של ערוץ 10 שבאמת השיפוצים הפריעו, תן את הדוגמה שערוץ 2 שקיבל את הסוויטה הכי מפוארת ולמרות זאת נתנו לו עוד לילה במקום.

דוד טל: לא רציתי להגיע לערוץ 2, אני חושב שכבר אנחנו נפליג למחוזות לא רצויים.

דוד טל: אם אפשר להגיע לוועדה ופעם כשמתאים לכם אתם אוחזים את זה בצד הזה ופעם אחרת אתם אוחזים בצד הזה.

דוד טל: אתם חייבים להיות עקביים.

דוד טל: אם אתה רוצה שאני אאמין לך שאתם באים עם ידיים נקיות וזאת צריכה להיות המגמה, אז אם הייתם נוהגים כך, הייתי אומר חד-משמעית, אין מה לדבר לגבי החוק הזה.

דוד טל: אגב, זה לא כל-כך חשוב גם כמה פעמים הפחתנו את הרגולציה, אם נתת דוגמה ארבע שנים ועוד ארבע שנים ועוד ארבע שנים, חשוב, יכול להיות פעם אחת שאני מוריד רגולציה ב- 500 מיליון שקל, זה הרבה הרבה יותר כבד מאשר אני מפחית או מאפשר עריכת זכיונות לפעם ופעמיים ושלוש.

נורית דאבוש: הבענו את עמדתנו כי למעשה אנחנו רואים את עצמנו אמונים על הציבור.

נורית דאבוש: לשיטתנו, אם המכרז יעבוד רק על-פי כוחות השוק, אז מי שינווט את תחנות הרדיו שתעלינה לדיגיטאלי תהיינה תחנות רדיו שלא יתנו ביטוי לפלורליזם ולמגזרים ולאוכלוסיות שונות ולכן אנחנו החלטנו שאנחנו מגבילים את מספר התחנות לשמונה כי מבחינתנו, אנחנו רוצים מלכתחילה לתת ביטוי לאותן אוכלוסיות שיש לגביהן כשל שוק כלכלי, אנחנו מודעים להן, זה התפקיד הציבורי שלנו.

נורית דאבוש: התפקיד של משרד האוצר הוא תפקיד כלכלי.

נורית דאבוש: הנתון הנוסף הוא שגם הודענו למשרד האוצר שאנחנו רואים בעיה אמיתית ברכישה של מכשירי הרדיו הדיגיטאלי.

נורית דאבוש: יש אוכלוסיות שלמות שהיום מבחינתן להוציא את הסכומים האלה זה בעיה ואנחנו רואים את עצמנו כמי שאמונים על העניין הזה.

נורית דאבוש: אנחנו דורשים ממשרד האוצר בתוך המכרז עצמו, לתת איזה שהוא סבסוד למכשירים האלה לאוכלוסיות שהן מעוטות יכולת.

נורית דאבוש: כך אנחנו רואים את זה, אנחנו חושבים שזה תפקידנו.

נורית דאבוש: לגבי ההגבלה, כאשר תעלינה התחנות הדיגיטאליות הגבלנו את הזמן, פרק הזמן הממושך ביותר שתחנה צריכה לשדר בשיטה הדיגיטאלית היא 18 שנה, כאשר ברור לחלוטין שאותה תחנה שתשדר עד 18 שנה היא אותה תחנה שתשדר מגזר שהוא מעוט יכולת.

נורית דאבוש: אני לא אתן את זה למגזר שכלכלית הוא מסוגל להחזיק את התחנה.

נורית דאבוש: לכן הגבלנו את זה, אין לנו שום עניין לחלק פה.

גלעד ארדן: אז ממה הוא ירוויח כסף?

גלעד ארדן: מה זה אומר שהוא ישדר למגזר מעוט יכולת.

נורית דאבוש: הוא ישלם פחות מבחינתנו, מבחינת האגרות שהוא צריך.

גלעד ארדן: ממה הוא ירוויח?

גלעד ארדן: שזה שיזכה בתחנה שמשדרת אל מעוטי היכולת.

גלעד ארדן: ממה הוא ירוויח?

נורית דאבוש: מאותן פרסומות קטנות שהוא יצליח בסופו של דבר והוא לא יצטרך לעמוד בתחרות עם כוחות שוק הרבה יותר חזקים ממנו, אלא הוא ישדר לאותה קבוצת אוכלוסייה.

גלעד ארדן: זאת אומרת, את אומרת הוא משדר למגזר מעוטי יכולת, הפרסומות שלו הן זולות יותר, הוא לא יצטרך לעמוד בתחרות קשה, ואתם חושבים שצריך לתת לו 18 שנה.

גלעד ארדן: אז אני שואל אותך, למה תחנות כאלו, שעומדות בתחרות יותר קשה ויש להם פיראטיות, הן גם מוכרות פרסומות הרבה יותר זולות מאשר ברמה הארצית והן גם לא משדרות למגזרים מי יודע מה, לא ארציות, למה אצלם זה נשמע כל-כך צורם והם שידרו בתקופה לא של צמיחה במשק, אלא שרובה היתה בתקופה של מיתון.

גלעד ארדן: למה זה נשמע כל-כך מופרך שהם ישדרו יותר מ- 12 שנה, כשאת בעצמך מדבר על תקופה של 18 שנה?

גלעד ארדן: וההשקעות שלהם, דרך אגב, נראה לי יותר גדולות בתשתית מאשר התשתיות שיידרשו מהמפעילים אחרי שהמדינה תקים להם כבר את התשתית הדיגיטאלית.

נורית דאבוש: ראשית, יש בזה עניין מעבר לעניין המשפטי.

נורית דאבוש: באופן עקרוני, הדברים הוגדרו מראש וכרגע נוספות לזיכיון.

גלעד ארדן: אז אני מפציר בך, בואי לא נעשה את הטעות, בואי נגדיר מראש לתקופה נמוכה, אולי.

גלעד ארדן: הרי זה מלמד שמי שבזמנו כנראה טעה בתקופה שהוא הגדיר גם לגביהם.

גלעד ארדן: כנראה.

נורית דאבוש: הנתונים הכלכליים שנמצאים אצלנו לא עולים בקנה אחד עם התמונה שאתה מציג.

נורית דאבוש: התמונה שאתה מציג היא כזאת שמדובר בתחנות רדיו מפסידות.

נורית דאבוש: אנחנו רואים את תחנות הרדיו האזורי עוגן אמיתי לציבור שנותן ערך מוסף על טיב השידור של הרדיו, אבל הן עדיין תחנות מרוויחות.

גלעד ארדן: לאורך כל התקופה?

גלעד ארדן: מיומן הראשון?

גלעד ארדן: הרי זאת הסיבה שכשערוץ 10 הפסיד 300 מיליון והבנתם שלא יבוא אף אידיוט במקום מימן, אז הברירה זה או להיסגר או להאריך לו, נתתם לו פעם אחת 220 מיליון שקל הנחה כל שנה ועכשיו הארכתם לו גם בארבע שנים, עוד לפני שאנחנו יודעים מה יהיו התוצאות בסוף תקופת הזיכיון.

גלעד ארדן: שלא לדבר על ערוץ 2 שבתקופה שהיה ברווח הארכתם להם בשנתיים.

גלעד ארדן: וגם ערוץ 2.

נגה רובינשטיין: אתה אומר ערוץ 10, אבל להבדיל מערוץ 10, בפעם הקודמת אנחנו ביקשנו כאן את הדו"חות על-מנת לדעת באמת האם התחנות כל-כך מפסידות.

נגה רובינשטיין: יש כאן התנגדות, לא מסכימים להביא את הדו"חות.

נגה רובינשטיין: על-מנת שנדע האם מדובר בהפסדים, מה החלק שלהם, מה הטעמים להפסדים.

נגה רובינשטיין: בינתיים לשמחתנו הביאו לנו איזה שהוא ציטוט שאמר מי שיש לו תחנה אזורית שאומרת – תחנות הרדיו האזורי הם גופים מאוד רווחיים.

נגה רובינשטיין: הן אמנם מתלוננות אצל הרגולטור, אבל זה כי צריך ליילל אצלו.

נגה רובינשטיין: זה כבר הפך להיות כמעט אינסטינקט.

נגה רובינשטיין: אבל אין לי ספק, אנחנו מרוויחים טוב וגם מחלקים דיבידנדים יפים.

נגה רובינשטיין: הועלו כאן שתי טענות מרכזיות בדיון הקודם.

גלעד ארדן: זה עמדה משפטית?

נגה רובינשטיין: זו עמדת ממשלה.

נגה רובינשטיין: אלה הנתונים שלנו.

גלעד ארדן: תביאי את העמדה המשפטית.

נורית דאבוש: משפט אחד לגבי ההצגה של משרד האוצר שאנחנו שומעים פה, מובנה עם לוחות זמנים מאוד ברורים.

גלעד ארדן: שונה ממה שסגן החשב הכללי עשה בכנס לפני חצי שנה.

נורית דאבוש: בדיון הקודם אתה הצגת מסמך שכתב מנכ"ל הרשות השנייה והיועץ המשפטי, לגבי עמדת הרשות השנייה.

נורית דאבוש: המכתב שהחזקת התבסס על לוחות זמנים שונים לחלוטין ממה שהוצג כאן היום.

נורית דאבוש: הערכה שלנו שהרדיו הדיגיטאלי, כולל לוחות הזמנים שהוצגו עכשיו, הם לא לגמרי סופיים.

נורית דאבוש: אני לא כל-כך רואה את המכרז יוצא בעתיד הקרוב מאוד, זו דעתי.

נורית דאבוש: המכרז של התשתיות היה אמור לצאת כבר ב- 30 בנובמבר ועדיין לא יצא.

נורית דאבוש: לכן, עמדתנו מאוד ברורה, להערכתנו, אנחנו לא רואים את העוגן שבו הרדיו הדיגיטאלי משפיע על תחנות הרדיו האזוריות ולכן אנחנו חושבים שאנחנו צריכים לצאת למכרז.

יצחק זיו: במה שהחשב העיר, נשמע כאילו שהאוצר בעד התחנות הפיראטיות, כך אני הבנתי מדבריו.

יצחק זיו: נקודה שנייה, הוא בא מראש עם הצהרה, לדחות כבר את הדיון לפעם הבאה.

יצחק זיו: אני לא מבין למה כל הדחיות האלה, שבישיבה הבאה יבוא החשב עצמו ויבהיר לנו את הנקודות.

יצחק זיו: למה לא מכינים, בפעם שעברה דחינו את זה.

ישראל חסון: לצערי, המסמך שהניח פה משה גלילי לא עונה על השאלה ששאלנו.

ישראל חסון: הוא לא עונה משום שהסיפא של המסמך שלו אומר לסיכום, לאור האמור לעיל אין אפשרות להקצות בישראל תחנות רדיו FM נוספות ללא הגבלה.

ישראל חסון: אף אחד לא שאל ללא הגבלה.

ישראל חסון: אנחנו מחפשים הרי איזה שהוא פתרון ביניים.

ישראל חסון: בסופו של דבר, אנחנו מנסים לחפש פתרון ביניים והתשובה שלו ללא הגבלה אינה רלוונטית לדיון כי ברור שאין מצב שהוא ללא הגבלה.

ישראל חסון: אבל אם הוא היה מציין לך פה שהוא יודע להקצות עוד 40 תדרים ל- 40 תחנות הדיון פה היה משתנה.

ישראל חסון: ואת התשובה לשאלה – הוא לא נתן.

משה גלילי: הנקודה של ה-ללא הגבלה זה כי הסברתי שיש תחנות נוספות שמתכננים לעשות אותן, בסעיף 3, זה תחנות נוספות.

משה גלילי: כשיסיימו לעשות אותן, אני מקווה שנצליח להכניס את כולן, כי בינתיים גם המדינות האחרות לוקחות תדרים ושם תיגמר ההגבלה.

ישראל חסון: אני קצת בקי בכל הסוגיה של הספקטרום, גם מול מדינות אחרות וגם מול תדרים כאלה ואחרים.

ישראל חסון: השאלה שלי היתה פשוטה.

ישראל חסון: אותי לא מעניין שיש פיראטי או אין פיראטי.

ישראל חסון: פיראטי זה בעיה שלך.

ישראל חסון: פיראטי זו בעיה שלך, שאני אומר שלך, של הרשות המבצעת.

ישראל חסון: היא לא בעיה כרגע של השולחן הזה.

ישראל חסון: כמה תדרים, אם אני מנכה את הפיראטי, מנכה הכל, בהתחשב במה שאתה מתכנן, אתה מסוגל להניח על השולחן פה, בנוסף?

משה גלילי: מה שיש בסעיף 3 זה מה שאפשר לשים בנוסף.

משה גלילי: ואם תיווצר הפרעה ממדינה אחרת לתחנה חוקית, לא יהיה לי תדר אחר להחליף להם.

משה גלילי: יש לנו היום תוכנית, יש את מצב התדרים ויש תוכנית לתת לתחנות נוספות.

משה גלילי: התוכנית קיימת והיא כוללת את מה שיש בסעיף 3 שאמרתי קודם – רדיו אזורי ביו"ש בין שלושה לשישה משדרים.

משה גלילי: יותר מזה – אין.

ישראל חסון: אין תדרים יותר מזה?

משה גלילי: ולא בתחום ה- FM.

ישראל חסון: נגה, אני באמת מציע שתבדקו היטב.

נגה רובינשטיין: זאת העמדה המקצועית שלנו.

ישראל חסון: נגה, אני קראתי את הנייר, מעל 170 תחנות פיראטיות פועלות ומחזיקות.

ישראל חסון: נכון שזה לא בהתאם לתקן, אבל בואי נניח שהן מחזיקות סדר גודל רק, רק לפי המרווחים 30 תדרים לעוד תחנות נוספות.

משה גלילי: אני מאמין שאין 170 יש כ- 100.

משה גלילי: גם זה הרבה והסברתי קודם כשלא היית ואני מתנצל על זה, אני אחזור.

משה גלילי: תחנת רדיו חוקית משדרת לרדיוס של קילומטרים, תחנת רדיו פיראטית משדרת לרדיוס קטן מאוד בהספקים נמוכים.

משה גלילי: אי-אפשר היום לקחת תדר של רדיו פיראטי.

משה גלילי: מרבית הרדיו הפיראטיים, אם ניקח את התדר שלהם, אי-אפשר להכניס שם רדיו חוקי.

משה גלילי: ולמה מרבית?

משה גלילי: כי חלק כן אפשר, והתוכנית שלנו שמדברת על להוסיף תחנות, זה בפירוש בהנחה שיהיה אפס תחנות רדיו פיראטיות במדינת ישראל.

ישראל חסון: אני מתייחס מאוד ברצינות לנייר שהוצאת וקראתי אותו, אני מבין אותו ואני חוזר לשאלה – אני חושב שמותר לנו לדרוש תשובה לשאלה הזאת.

ישראל חסון: אינני מקבל שמשרד התקשורת והוועדה שיושבת, יענה לוועדה שיושבת פה, יש כ- 100.

ישראל חסון: אני מוכן להתחייב בפניך שאני מסוגל להמציא לך עוד רבע שעה 170 תחנות פיראטיות שמשדרות.

ישראל חסון: עוד רבע שעה אני ממציא לך את הנייר הזה.

ישראל חסון: אני מסוגל להמציא לך את הנתון הזה.

ישראל חסון: אמרתי מתוך הנחה של מה שאתה אמרת, שנכון שתחנה פיראטית, ובגלל זה לקחתי ארבע תחנות פיראטיות, צמצם את זה לתדר של תחנה אחת.

ישראל חסון: אתה יושב על 40.

ישראל חסון: אני חושב שבניסיוננו למצוא כאן איזה שהוא פתרון קצת יותר יצירתי לבעיה הזו, כדי שזה יספק את כולם, המשאב הזה והנתונים על המשאב הזה והיכולת של שימוש במשאב הזה, זה קריטי.

ישראל חסון: אי-אפשר לענות בתשובות של כ-.

משה גלילי: אתה צודק, אדוני.

משה גלילי: מתוך התחנות הפיראטיות שנסגור אותן, יש לנו בין 30 ל- 40 משדרים, זה לא בדיוק תדרים, כי לפעמים אתה חוזר על אותו תדר, כדי לממש את מה שאני כותב בסעיף 3.

משה גלילי: זה בדיוק על התדרים של רדיו פיראטי שעובד היום ושאנחנו לא מתחשבים בהם כאשר אנחנו מקצים אותם.

משה גלילי: מה שאני אומר מעבר לזה, ועד היום ניסינו לשמור רזרבה כי אם יש לאיזה שהיא תחנה, לגלי צה"ל פעם אחרונה בחיפה היתה הפרעה החלפנו להם את התדר.

משה גלילי: אחרי זה היתה תחנה נוספת באזור הצפון, לא היה לי תדר להחליף להם.

משה גלילי: ככה זה עומד שמה וזה לא קשור.

משה גלילי: רדיו פיראטי משדר חלש, מתוך בערך ה- 100 אפשר להוציא כ- 30 שידורים, זה לא בדיוק תדרים ועל חשבונם אנחנו הולכים לעשות את מה שכתוב כאן.

ישראל חסון: ענית לי על משדרים ואני שואל על תדרים.

משה גלילי: גם את זה אמרתי קודם.

משה גלילי: המינימום שיש לתחנה זה משדר אחד עם תדר אחד, אבל יכול להיות תחנה שיש לה שלוש משדרים על אותו תדר או שלושה משדרים על שלושה תדרים וכן הלאה.

משה גלילי: הסברתי שבעבר, בגלל שהסינכרון היה בעייתי ויקר, הקצינו לתחנה כמו רדיו ירושלים שני תדרים, שני משדרים עם שני תדרים, אחד בירושלים ואחד בבית-שמש.

משה גלילי: מהיום או לא מהיום, מלפני שנתיים, איננו מקצים דבר כזה אלא מקצים את אותו תדר, זה עולה להם לסנכן ובעתיד אנחנו שוקלים גם לפנות לתחנות שיש להן שני משדרים עם שני תדרים, ולהעביר אותם לתדר אחד, עדיי כדי לעמוד עדיין בתוכנית הזאת.

ישראל חסון: אתה עומד בתוכנית הזו מתוך אילוץ של פיראטי.

משה גלילי: לא, האילוץ הוא לא של פיראטי.

משה גלילי: פיראטי מבחינתנו, אנחנו בהנחה שהוא ייסגר וכל תחנת רדיו חוקית, ישנם כאן אנשים של תחנות רדיו, כל תחנת רדיו חוקית, ביום שהיא עולה לאוויר, אנחנו במשך חודש מלווים אותה בלסגור תחנות רדיו פיראטיות שיושבים על התדר שלהם ואז הם מחפשים משהו אחר.

משה גלילי: אבל כל תחנת רדיו חוקית, תמיד אנחנו חייבים לסגור תחנות פיראטיות.

חנא סוייד: אומר בקצרה, לפי מה שנאמר כאן ואתחיל מהסוף, אנחנו נמצאים בתקופת ביניים.

חנא סוייד: נאמר כאן שאו-טו-טו ייכנס עידן הרדיו הדיגיטאלי ואינני חושב שבתקופת המעבר הזו, כדאי להפוך את סדרי בראשית, כאשר אנחנו מחכים לעידן חדש שבחשיבה אופטימית, מה שנאמר כאן, זה עומד להיכנס, אני לא חושב שזה כדאי לעשות את השינוי הזה.

חנא סוייד: זה מצד אחד.

חנא סוייד: מצד שני, אני חושב שהטענות, שתי הטענות העיקריות שנאמרו כאן נגד ההצעה זה בשם שלטון החוק.

חנא סוייד: שלטון החוק שזה בעצם על-פי הפסיקה צריך לעשות מכרזים ואי-אפשר להקצות משאב ציבורי ללא מכרז.

חנא סוייד: אני חושב שמי שבא עם הכותרת של שלטון החוק, צריך לבוא בידיים נקיות ואני חושב שכל האמור לגבי רדיו פיראטי כאן והמאבק נגדו איננו דווקא מראה שבאים בידיים נקיות על-מנת לבקש את שלטון החוק וכאילו לפעול על-פי רוח החוק והפסיקה.

חנא סוייד: הנקודה השלישית והאחרונה, אני חושב שאחת ההצדקות הנוספות שטוענים כלפי הצעת החוק זה עניין השונות, גם הגיאוגרפית וגם התרבותית, כאשר הפתרון זה להכריז על זה, לעשות מכרזים ואנחנו יודעים שדווקא כשמוציאים משהו למכרז, דווקא מאפשרים את בעלי ההון שאינם הרי רב-תרבותיים והכי מרכזיים דווקא, ההפך הגמור מרב-תרבותיות.

חנא סוייד: לכן אני חושב, משלושת הטעמים האלו, כדאי לתמוך בהצעת החוק.

דוד בן בסט: קודם כל אני רוצה להזכיר כאן לכל החברים הנכבדים שלא היו בישיבה שבה ירון זליכה שמנסה למשוך את הזמן ואני מקווה שהחברים פה לא יאפשרו לו, ישב אתנו בישיבה, ישבה שרת התקשורת שהובילה את זה, וירון זליכה נתן הסכמתו להארכת הזיכיונות.

דוד בן בסט: מנכ"ל הכנסת היום, מי שהיה מנכ"ל משרד התקשורת, קרא לזה ואני מצטט – התחייבות שלטונית.

דוד בן בסט: אני ביקשתי, אדוני, שתזמין לכאן, לפני חודש, את מר בלשניקוב שיחזור כאן על המשפטים שהוא אמר לי, זאת התחייבות שלטונית, להאריך את הזיכיונות.

דוד בן בסט: בגלל זה גם הגענו לאותה פשרה שאותה הובילה עם הרבה שכל שרת התקשורת ואנחנו כיבדו את זה וגם שילמנו.

דוד בן בסט: זה שאחר-כך מנסים להגיד לנו – זה לא כל-כך בסדר אז תלכו לחקיקה וכשאנחנו באים לחקיקה, אז אומרים – רגע, רגע, גם זה לא בסדר.

דוד בן בסט: אז תראו את חוסר התום לב שהוא פשוט משווע.

דוד בן בסט: אומר לנו כאן, ובשם זה אתה דיברת קודם, ששום דבר ממה שאמרת לא תואם את מה שנאמר כאן לא לפני שנה ולא לפני שנתיים ולא לפני שלוש, אתם משנים את הדברים בהתאם לנקודה שבה אתם רוצים להגיע.

דוד בן בסט: אני רוצה לתת לכם נתונים מספריים שעשתה חברה רצינית שקוראים לה רפק אלקטרוניקה.

דוד בן בסט: העלות לתחנת רדיו אנאלוגית, שתצטרך לשאת על גבה את הרדיו הדיגיטאלי – 1,250,000 שקל בשנה.

דוד בן בסט: אלו מספרים מדויקים שהוצלבו על-ידי כמה חברות שרוצות ללכת לרדיו הדיגיטאלי.

דוד בן בסט: מכאן שהם יצטרכו לפחות בין עשר ל- 12 שנה כדי להחזיר את השקעתם ולכן לא יכול להיות מצב שבו רדיו אנאלוגי לא יישא על גבו את הרדיו הדיגיטאלי.

דוד בן בסט: אומר לנו כאן האוצר שאנחנו צריכים בערך ארבע שנים כדי שזה יעבוד.

דוד בן בסט: בואו נגיד שזה נכון, אז מה, אתם תתנו מכרזים לארבע שנים?

דוד בן בסט: הרי אותן אנאלוגיות שיתחילו עכשיו, יצטרכו להחזיר את ההשקעה ואם רדיוס לצורך העניין שאני אחד מבעליה, אחרי שמונה שנים, ואני יכול פה להישבע ולהראות גם מספרים, אם תרצו – תקבלו את זה, צברה 12 מיליון שקל הפסדים, סעדי במרומים, שמונה שנים, 12 מיליון שקל הפסדים.

דוד בן בסט: זה נכון שעכשיו היא התחילה להרוויח, אבל אמר פה בהרבה שכל גלעד ארדן, אז מה אם התחילו להרוויח?

דוד בן בסט: ואיפה החזר ההשקעה?

דוד בן בסט: רדיו ירושלים פה?

דוד בן בסט: תגיד לי, אתם חילקתם דיבידנד?

דוד בן בסט: אתם החזרתם את ההשקעה?

דוד בן בסט: אני יכול להגיד לכם שזה חלק גדול מהתחנות.

דוד בן בסט: אז שלא יספרו לכם פה סיפורים.

דוד בן בסט: כן, יש חלק שבאמת מצבם יותר טוב, אבל אתם יודעים למה?

דוד בן בסט: כי הם השקיעו והשקיעו והשקיעו והיום הם צריכים להחזיר את ההשקעה שלהם.

דוד בן בסט: אז על מה אתם מדברים פה בכלל?

דוד בן בסט: 3,000 עובדים.

דוד בן בסט: מישהו יעשה רדיו יותר טוב?

דוד בן בסט: הרשות הבטיחה או ביקשה מאתנו להתאפיין.

דוד בן בסט: התאפיינו.

דוד בן בסט: אז עכשיו מה?

דוד בן בסט: יבואו אנשים וייתנו, גאידמק ועוד אחרים, עשרה מיליון דולר לביפ, אני יכול להתמודד עם זה?

דוד בן בסט: לא.

דוד בן בסט: אז יהיו ארבעה בעלי הון, יהיו להם תחנות רדיו.

דוד בן בסט: אני לא בעל הון, חבל אבל אני לא בעל הון, אני אוהב רדיו.

דוד בן בסט: אני באתי לרדיו כי אני אוהב את הרדיו אבל אינני בעל הון, אני לא אוכל להתמודד על זה.

דוד בן בסט: לסיום, דיברו אתנו כאן על חקיקה.

דוד בן בסט: הכנסת הצביעה ברוב של 55 חברי כנסת שהיא רוצה את זה.

דוד בן בסט: אז אני מבקש מכם, חברי הוועדה, תכבדו את מה שגם אחרים רוצים והכנסת החליטה כבר עכשיו הדבר בידכם.

נגה רובינשטיין: עד עתה, לא התחיל כאן הדיון המשפטי על השאלה של פגיעה בחקיקת יסוד שיש כאן ואני רוצה להתייחס באופן ספציפי, בלי להתייחס לטענות שעלה מר בן בסט, מכיוון שהתיאור העובדתי של מה שהיה בישיבה הוא רחוק מדיוק וחבל באמת להיאחז בזה.

נגה רובינשטיין: הצעת החוק שניצבת בפנינו בעצם לא מקימה שום תכלית לפגיעה בחקיקת יסוד שקיימת וגם הדיונים כאן לא העלו שום תוכנית ואסביר במה דברים אמורים.

נגה רובינשטיין: הצעת החוק מבקשת לתת הטבה לגורמים ספציפיים.

נגה רובינשטיין: הטבה שניתנה כבר בפעם הקודמת, אחרי הארכה של ארבע פלוס ארבע, ניתנה עוד ארבע, ועכשיו מתבקשת הארכה.

נגה רובינשטיין: הצעת החוק הזאת מבוקשת לתת הארכה מעבר למה שהיא ניתנה אגב לערוץ 10, לערוץ 2, אם יינתן לי זמן אני אשמח להתייחס לזה בפירוט, ששם ניתנה הארכה לכל התקופה של 12 שנה, כאן מבקשים את החסימה של המשאב המוגבל והעמדה המקצועית שאנחנו הגשנו כאן והסברנו אותה מדברת על כך שמדובר במשאב מוגבל ולא מדובר במשאב שאינו מוגבל ואל ... את זכותו של בן בסט לעבור לשיטת הרישיונות.

נגה רובינשטיין: שמה מדובר בהארכה שהסתכמה בסך-הכל ב- 12 שנה.

נגה רובינשטיין: כאן אנחנו מדברים על הארכה שמתבקשת כרגע ל- 16 שנה.

נגה רובינשטיין: גם לתחנות הרדיו האזוריות נתנו הרבה מאוד הקלות במהלך השנים.

נגה רובינשטיין: אני יכולה להתחיל למנות את ההקלות.

נגה רובינשטיין: הרשימה, מניתי אותה בפעם האחרונה, אבל האפשרות להתמזג, הקלות בפרסומות, הקלות בתשלומים, הקלות רבות.

נגה רובינשטיין: באמת, אין להם על מה להלין.

משה כחלון: מבקשת התייחסות לפן המשפטי.

נגה רובינשטיין: דיון שמתאים להצעת חוק שפוגעת בשוויון ופוגעת בחופש עיסוק ופוגעת בחופש ביטוי, אני חושבת שמגיע לו היקף זמן שמעבר לשתי דקות ואסביר למה ומעבר לארבע ולא רק שלי.

משה כחלון: כשבאים בידיים נקיות ובאים מסודרים ומתוכננים ולא על-מנת למשוך זמן.

משה כחלון: יכול להיות שאת רואה שפה מאזני הכוחות לא כל-כך לטובתך, וזה סוג של פיליבסטר.

משה כחלון: לכן אני מבקש ממך תתמקדי בעניין שנתתי לך, ואם דרושה לך עוד דקה – תקבלי אותה.

משה כחלון: אפשר לומר את אותו דבר בשעה ואפשר בחמש דקות.

משה כחלון: בבקשה, גבירתי.

נגה רובינשטיין: הספקטרום הוא משאב מוגבל, זאת העמדה המקצועית שאנחנו מביאים.

נגה רובינשטיין: תפקיד השלטון הוא לשמש נאמן הציבור לצורך שמירה על משאב זה, ניצולו ולתועלת הציבור, זה מתוך אותו בג"צ של ערוץ 7, ובמסגרת זו הוא אחראי גם על הקצאתו באופן יעיל והוגן בין אלה המבקשים לנצלו.

נגה רובינשטיין: בעניין רדיו באופן ספציפי נאמר – לא ניתן להפריז בחשיבותה של ההחלטה להעניק זיכיון לשדר שידורי רדיו לציבור.

נגה רובינשטיין: זיכיון לשדר שידורים לציבור מעניק לבעליו כלי רב עוצמה וזה מתוך החלטה של בית-המשפט העליון.

נגה רובינשטיין: הוא מאפשר לבעל הזיכיון נגישות לקהלים רחבים אשר ספק אם היה מגיע אליהם אילולא מכשיר זה.

נגה רובינשטיין: הדבר פותח בפניו פתח להפיץ מסריו ולהשפיע על הציבור הרחב.

נגה רובינשטיין: מה המשמעות של הדבר הזה?

נגה רובינשטיין: המשמעות היא שברגע שאתה נותן את ההארכה לגורמים מסוימים, אתה מונע את זה מגורמים אחרים.

נגה רובינשטיין: המניעה הזאת מתקיימת 12 שנה ועכשיו היא מתבקשת לארבע שנים נוספות.

נגה רובינשטיין: מכיוון שכל אלה מקימים פגיעה בשוויון, פגיעה בחופש עיסוק ופגיעה בחופש ביטוי ולא הוקמה שום תכלית, עד הרגע הזה, שום תכלית לא הוקמה ל-למה נדרשת אותה פגיעה, למה בעצם ניתנת לאותם גורמים, מתבקשת ההטבה לגביהם ולא ניתנת לאחרים האפשרות לגשת ולהתמודד על המכרזים, כמו שפתוחה בפניהם האפשרות.

נגה רובינשטיין: למה ההצדקה הזאת לא ניתנה עד הרגע הזה ומכיוון שההצדקה הזאת לא ניתנה אנחנו שואלים כאן גם את היועצת המשפטית וגם את הוועדה, איך הצעת החוק הזאת עולה מבחינת חקיקת יסוד, מבחינת תכלית, איך היא לא פוגעת בחקיקת יסוד באופן שאינו מותר בעצם, אינו מתאפשר, בעצם.

אבשלום וילן: איפה הייתם בחוק הקודם?

אבשלום וילן: הרי החוק הזה עבר לפני ארבע שנים גם כן, איפה הייתם אז?

נגה רובינשטיין: בהצעת החוק הקודמת היה מדובר בתקופה שונה, בתקופה שמשמונה עד 12 שנה, עם נתונים מסוימים שהובאו גם על-ידי הגורמים הרלוונטיים מהרשות השנייה.

נגה רובינשטיין: כרגע אנחנו לא נמצאים במקום הזה.

נגה רובינשטיין: אפשר לפתוח את הפרוטוקולים, בפניי הם אינם, אשמח אם תביאו אותם.

נגה רובינשטיין: אנחנו אגב, ושוב אומר, אגב, אפרופו ההצדקות שאמרת, למה לערוץ 10 כן ולהם לא?

נגה רובינשטיין: לערוץ 10 ניתן עד 12 שנה, כשערוץ 10 העביר אלינו דו"חות, היה ניתוח כלכלי, היו חוות-דעת כלכליות מסודרות גם של ערוץ 10 וגם של המשרד.

נגה רובינשטיין: כאן שום דבר מזה לא נעשה.

נגה רובינשטיין: לא התקיים כאן דיון אמיתי על המצב הכלכלי, על ההצדקות.

נגה רובינשטיין: הצעת החוק שנמצאת בפנינו, ובשביל זה אני מדברת, לא מקימה שום תכלית לפגיעה בשוויון, לפגיעה בחופש ביטוי.

נגה רובינשטיין: הרדיו הדיגיטאלי, שמעת כאן תיאור, לא נכנס או-טו-טו וייכנס עוד מספר שנים מבחינת היקף החדירה שלו ולכן לא מדובר בתקופת ביניים.

חנא סוייד: יש תלונות, זאת אומרת יש מצב, יש אווירה שכאילו יש פגיעה כאן בחופש הביטוי כי את מזכירה כאן זכות בסיסית.

חנא סוייד: יש איזה טענות שהגיעו על פגיעה?

נגה רובינשטיין: כן, יש טעות וגם גורמים ספציפיים הציגו את זה כשביקשו ומעוניינים בקיומם של מכרזים, הציגו את זה בדיון הקודם ואי-אפשר להתעלם מהנקודה הזאת וההצדקה על הפגיעה בחופש ביטוי לא קיימת כאן ולא הוצגה כאן, לדעתנו, במהלך שני הדיונים שנערכו.

דידי לחמן: אני רוצה להסביר שתי שאלות.

דידי לחמן: בפעם שעברה, בערך מה שקרה בתחום התקשורת, שכל כלי תקשורת קיבל הארכה אחת וכל אחד על בסיס תשתית אחרת.

דידי לחמן: לגבי זיכיונות ערוץ 2, הארכה ניתנה באותה תקופה שהיתה חוסר בהירות באשר למדיניות שתהיה, האם זה יהיה רישיונות או זיכיונות ובאו ואמרו במצב של חוסר בהירות, נבצע הארכה.

דידי לחמן: גם אז היתה התנגדות אבל אז אמרו – יש חוסר בהירות.

דידי לחמן: פה אין חוסר בהירות, אני אסביר, אם יינתן לי לדבר בצורה סדורה.

דידי לחמן: לגבי הנושא של זכייני הרדיו האזורי, בפעם שעברה, כשהם היו כאן לפני ארבע שנים, הטענה המרכזית היתה הטענה של הפגיעה הכלכלית וחוסר ודאות לגבי הרדיו הדיגיטאלי שהיתה אז.

דידי לחמן: הפיתרון שניתן אז זו הארכה.

דידי לחמן: למעשה, מבחינת מצב, כולם קיבלו כבר הארכה של ארבע שנים פעם אחת.

דידי לחמן: המקום היחידי שמבקשים הארכה נוספת זה עכשיו ומה חוסר הבהירות?

דידי לחמן: אין חוסר בהירות ואני אסביר למה.

דידי לחמן: כאשר יצא המכרז לתשתית רדיו דיגיטאלית, הוא יצא רק לתשתית.

דידי לחמן: אחרי שתיפרש התשתית, יוענקו רישיונות בצורה מסוימת.

דידי לחמן: יכול להיות שבהתחלה זה יהיה מכרזים לקבוצת רישיונות, ואין בעיה ואין ספק שהרדיו הדיגיטאלי בתחילת דרכו לא יהיה איום אמיתי על תחנות הרדיו האזוריות, יהיו בעליהן אשר יהיו.

דידי לחמן: זאת מדוע?

דידי לחמן: מאחר ולצורך קליטתו, כל אחד נדרש לממיר או ברכב או בבית.

דידי לחמן: כמו שאתם יודעים גם מקריאה בספרות שמתרחשת בחו"ל, גם שם הקליטה מאוד איטית, באחוזים מאוד בודדים, כך שלא מדובר כאן על ענק שעומד להשתלט על החלשים אלא להפך, על תעשייה חדשה שיש לה חסמי כניסה מאוד גבוהים של עלות, עד כדי כך חסמי הכניסה גבוהים שהמדינה מוכנה להשתתף בדרך מסוימת במכרז לתשתית, כדי שהתשתית תהיה יותר זולה, כדי שכולם יוכלו לעלות.

דידי לחמן: זאת אומרת שהרדיו הדיגיטאלי איננו איום ואין חוסר בהירות, כי יהיו מכרזים לרדיו דיגיטאלי ואנשים יוכלו לגשת ולכן אין כאן לא פגיעה עתידית ולא חוסר בהירות, הכל ברור, מה עוד שהרדיו הדיגיטאלי צפוי במקרה הטוב להיכנס ב- 2008.

דידי לחמן: עכשיו חדירה, למה אני אומרת את זה?

דידי לחמן: רבותיי, אנחנו יושבים יחד, כל אחד בצדו השני, אני מבקשת לסיים לדבר על הרדיו הדיגיטאלי.

דידי לחמן: בשלב הראשון זה יהיה התשתית.

דידי לחמן: עכשיו יוצא המכרז לתשתית.

דידי לחמן: פרק הזמן שלוקח להניח את התשתית הוא כשנתיים, רק אחרי שהתשתית מונחת, מתגבשים המדיניות כמה ערוצים יש ובהתחלה חושבים שיהיה 50 ולכן יהיו מכרזים.

דידי לחמן: כך שבפועל, אנחנו מדברים על משהו כמו עוד שלוש שנים.

דידי לחמן: כל החברים שנמצאים כאן ומפעילים כבר מזה כ- 12 שנה את התחנות שלהם, כל החברים הללו, כבר הזיכיונות שלהם פוקעים לפני שעולה המכרז הראשון לרדיו דיגיטאלי, כך שאין מבחינת סדר של זמנים שום חפיפה בין המתחרה החדש שאמור לעלות לאוויר, שהוא גם חדש וגם חלש.

דידי לחמן: הכניסה שלו הדרגתית ומאוד קטנה.

דידי לחמן: למה לקחו את הווארד סטרן ושילמו לו מיליונים?

דידי לחמן: כדי שאנשים יתחברו כי קשה מאוד להתחבר לרדיו הדיגיטאלי, בגלל עלות הממיר.

דידי לחמן: הרדיו הדיגיטאלי לא ייקלט בבתים שלנו אם לא יהיה לנו ממיר.

דידי לחמן: זאת אומרת שיש חסמי כניסה גבוהים, שאינם צפויים להתרחש אלא בעוד שלוש עד ארבע שנים.

דידי לחמן: כך שאני מציעה אולי בכלל, בואו נאריך להם את זה ל- 12 שנה ואז נהיה ברורים איפה אנחנו נמצאים.

דידי לחמן: למה אני אומרת את זה בסוג של ציניות?

דידי לחמן: החברים היקרים פה יכולים להתמודד במכרז, אם יהיה מכרז חדש ואנחנו חושבים ותכף אנמק משפטית למה חייבים שיהיה מכרז חדש, אם יהיה מכרז חדש, מה אומרים כאן?

דידי לחמן: תחרות לכל.

דידי לחמן: זכות גישה לכל.

דידי לחמן: תראה מה היה במכרזי ערוץ 2, מי זכה?

דידי לחמן: זכו הקיימים.

דידי לחמן: אז תגידו – אז בשביל מה צריך לעשות מכרז?

דידי לחמן: בשביל העקרונות והערכים שמדינת ישראל מבוססת עליהם והם עקרונות של חופש הביטוי וזכות גישה לאמצעי תקשורת.

דידי לחמן: עכשיו אני מציעה שנדון כל דבר לגופו.

דידי לחמן: באשר לסוגיית אכיפת הזיכיונות על ערוץ 2.

דידי לחמן: עדיף לא לערבב בתחומים שלא חייבים, כדי להקים בסיס, תשתית, לדבר שאין לו שום הצדקה, משפטית, מוסרית, חברתית וכלכלית.

דידי לחמן: אף הצדקה אחת אי-אפשר יהיה להגן על העיקרון שלכם לא הונחה לא תשתית כלכלית, לא תשתית עובדתית, לא תשתית מוסרית, לא תשתית חברתית.

דידי לחמן: אף ערך אתם לא מגשימים, זולת, סליחה שאני אומרת את זה, מתן הטבה לאנשים שיש להם שם ויש להם תחנת רדיו ואני לא חושבת שהעובדה שיש פה קבוצה של אנשים שיש להם רמקול ביד, מזכה אותם באיזה שהיא זכות לקבל מהבית הנכבד הזה הטבה שלא מוענקת לכל, בתנאים שווים, שגם הם יכולים לגשת.

דידי לחמן: ולכן אני באה ואומרת כך – האנשים שמשדרים פה 12 שנה ללא מכרז, באמצעות נכס של הציבור, שהוא נכס במחסור,

גלעד ארדן: מה זה ללא מכרז?

גלעד ארדן: זה על-פי חוק מדינה.

גלעד ארדן: האינטונציה, דידי, הסגנון שלך, האינטונציה, הרמזים, הכל מכוון להאשמה מאוד חמורה כלפי חברי הכנסת והאנשים שיושבים כאן.

גלעד ארדן: אני מציע לך קצת לחשוב.

גלעד ארדן: אל תגררי אותי, גם לי יש סגנון, אל תגררי אותי גם לכוון אלייך בכל מיני דברים ואמירות ורמזים, על כל מיני דברים של שמות משפחה ואנשים שיש להם רדיו או אין להם רדיו.

גלעד ארדן: כדאי מאוד שלא תגיעי למקומות האלו, בסדר?

גלעד ארדן: את צריכה לדבר על הנושא המשפטי, דברי על הנושא המשפטי.

גלעד ארדן: זו קצת חריגה מוגזמת מדי לאן שאת מפנה את הדברים.

דידי לחמן: דיברתי על הנושא המשפטי.

דידי לחמן: אני אסביר.

דידי לחמן: כשדיברתי 12 שנה, כשחוק הרדיו הדיגיטאלי יצא, הוא יצא לארבע פלוס ארבע ולא בכדי, כי התשתית לרדיו דיגיטאלי, בניגוד לכבלים וללוויין ותכף נדבר גם על זה, כל אחד מהדברים אני מוכנה לבחון ותראו שאין קשר.

דידי לחמן: באשר לאכיפת החוק על זכייני ערוץ 2, יושבת כאן יושבת ראש הרשות השנייה והיא תענה.

דידי לחמן: אבקש לסכם ולומר – מדובר במשאב ציבורי.

דידי לחמן: אנחנו לא באים לשלול זכות, אנחנו חושבים שזכותם להתמודד במכרז כמו כולם, אנחנו רק פונים אליכם ואומרים – מדוע לא לאפשר תחרות חופשית בין כל מי שמעוניין.

דידי לחמן: שאלתם מי הפוטנציאלי?

דידי לחמן: אנחנו לא יודעים מי הפוטנציאלים, כי אם אין מכרז, גם לא מתגבשים אנשים כי הם מבינים שאולי זה כבר ניתן לאנשים האלה.

דידי לחמן: ולכן, אין הצדקה כלכלית, חברתית, משפטית ומוסרית, להעניק הטבה בנכס ציבורי שלא בדרך של מכרז כאשר כבר ניתנה תקופת הארכה.

דידי לחמן: אם היתה תקופת ההארכה הראשונה והיית אומר לי ערוץ 2 וערוץ 10 והלוויין והכבלים ויש תשתית כלכלית, אז היינו אומרים לך מילא, אבל עשינו את זה כבר ונתנו להם את ההארכה של ארבע שנים.

דידי לחמן: למה עוד הארכה?

דידי לחמן: למה לא להיות מכובדים ושנעשה את זה כמו שצריך?

דידי לחמן: מכובדים במובן הזה של כלפי הציבור.

דידי לחמן: למה שלא ניתן לציבור את מה שמגיע לו? זה נכס של הציבור.

דידי לחמן: מי שיירצה להתמודד – יתמודד.

דידי לחמן: העלות לפתוח תחנת רדיו היא לא גדולה ולכן יכול להיות שיבואו גופים חדשים ויכול להיות שלא, לאלה יש הרבה ניסיון, יש להם רקורד מוכח, יכול להיות, סביר להניח שאולי גם חלק מהם יזכו.

דידי לחמן: השאלה היחידה – למה לא לאפשר התמודדות חופשית ותחרות חופשית על משאב ציבורי, כאשר גורמים מסוימים משדרים, אני לא אציין, משדרים כבר תקופה ארוכה, תוך מניעת הזכות הזאת לאחרים, בגלל קיומו של משאב מוגדל.

דידי לחמן: ואני באמת שואלת למה, ועל הלמה הזה אני מצטערת, לא קיבלנו תשובה משפטית כך שסביר להניח ואתה גם יודע את זה, חבר הכנסת ארדן, שעצם הסמכת הרשות השנייה תעמיד אותם בפני מעמד בלתי סביר.

דידי לחמן: איך הם ישקלו למי להאריך?

דידי לחמן: מה יהיו הנימוקים המנחים?

דידי לחמן: אתם עשיתם עכשיו עבודה ואמרתם, אתה אמרת – אני לא מאריך.

דידי לחמן: שהרשות תשקול.

דידי לחמן: איך היא תשקול?

דידי לחמן: איך היא תשקול לזה כן ולהוא לא?

דידי לחמן: מה אמות המידה?

דידי לחמן: ולכן, האם אמות המידה זה הפסד?

דידי לחמן: האם אמות המידה זה שפה אחרת?

דידי לחמן: האם אמות המידה זה ריחוק מהפריפריה?

דידי לחמן: אין שום שיקולים.

דידי לחמן: אתם נתתם לרשות השנייה או רוצים לתת לרשות השנייה סמכות שהיא גם לא תוכל להפעיל אותה וכל סמכות שלה, היא תבוג"צ.

משה כחלון: תודה רבה, דברים כדרבנות.

גלעד ארדן: קודם כל, דידי מניחה כאן תשתית משפטית או נאום משפטי שאני מעולם לא שמעתי באף חוק אחר, זאת אומרת פה פתאום הכנסת נדרשת לפרט את כל השיקולים של הרשות המבצעת ולהיכנס לפרטי פרטים.

גלעד ארדן: לדוגמה, אני לא שמעתי שכשהסמיכו את מועצת הכבלים והלוויין לתת הקלות לערוצים ייעודיים שנגיד שהם זכו במכרז היו צריכים להוציא X מיליונים בשנה על הפקות, ומועצת הכבלים הוסמכה להוריד להם מזה 20 מיליון, לדוגמה, בשנה, לא שמעתי שביקשתם מהמחוקק גם לכתוב איזה נימוקים ואיזה שיקולים.

גלעד ארדן: הסמכתם את מועצת הכבלים והלוויין והיא מפעילה את סמכותה ובצדק היא מפעילה, כי סביב השולחן הזה התגבשה בעבר הסכמה שמדינת ישראל נכשלה כישלון חרוץ בלנבא מה יקרה בתחום התקשורת, בגלל ההכנסות מפרסום, בגלל האכיפה על הפיראטי רק על ערוץ 7 ולא על ערוצים אחרים שמקורבים אולי לגופים אחרים שלא כל-כך נוח לסגור להם את התחנות.

גלעד ארדן: ולכן, עו"ד לחמן מסר, לא פרסה פה איזה שהיא תשתית משפטית.

גלעד ארדן: תקשיבו מה הטיעונים שהיא מדברת.

גלעד ארדן: היא מדברת על איזה שהוא מתחם של נבואות כלכליות, היא אומרת במדינות אחרות למשל לא חדר הרדיו הדיגיטאלי מהר מאוד, בגלל זה שילמו להווארד סטרן 93 מיליון דולר, כדי שהוא יביא הרבה קהל לרדיו הדיגיטאלי.

גלעד ארדן: ואיך את יודעת?

גלעד ארדן: אולי פה יזכה ברדיו הדיגיטאלי לדוגמה גאידמק והוא ייקח את כל הכוכבים במדינה, ישים אותם שם ותהיה חדירה אדירה?

דידי לחמן: זה יהיה ב- 2009, 2010, אז מה?

גלעד ארדן: שאלה שנייה – את אומרת שהמחירים, יש חסמים אדירים.

גלעד ארדן: באמת, המדינה היא נורא יודעת לנבא.

גלעד ארדן: לפני ארבע שנים אני לא דמיינתי שתהיה לי פלאזמה בסלון כי זה עלה 80,000 שקל והנה בתוך שנה אחת, צנחו המחירים, ברגע שבסין התחילו לייצר את זה, צנחו מחירי הפלאזמה וה- LCD והיום זה עולה 8,000.

דידי לחמן: אין תשתית לעוד שלוש שנים, אין תשתית.

גלעד ארדן: דידי, עם כל הכבוד לך, זה לא טיעונים משפטיים.

גלעד ארדן: זה רק מלמד שאנחנו נמצאים בתוך איזה שהוא מבחן סבירות כלכלי שאת יכולה לחשוב שאין שום סיכוי שבעולם שיהיה דיגיטאלי, לעומת זאת חגי מילר, סגן החשב הכללי, יכול לעמוד לפני שנה ולחשוב בכנס של הרשות השנייה שכן עומד להיות רדיו דיגיטאלי עוד שנה ויכול להיות הסגן הממונה על התקציבים בתחום תקשורת אמיר לוי וישב פה וגם יסביר לנו שכבר בחודשים הקרובים.

גלעד ארדן: באותה מידה שאת היום אומרת אין, יבוא מחר פקיד חדש, נמרץ מאוד.

דידי לחמן: זה ממש לא הוגן.

דידי לחמן: גלעד, זה ממש לא הוגן.

משה כחלון: תודה רבה לכולם.

גלעד ארדן: סליחה, עוד נקודה שהיא אמרה – העובדה שמאריכים פעם או פעמיים או שלוש, ואמר את זה חבר הכנסת טל, היא לא רלוונטית.

גלעד ארדן: מה שרלוונטי זה גובה או שווי ההטבה או ההקלה.

גלעד ארדן: הרי אם בערוץ 10 הפסידו 300 מיליון והיינו מאריכים להם 19 פעם שיפסידו שני מיליארד, אף אחד לא היה הרי בא בטענות כי הם רק מפסידים, לכן זה משנה כמה הם הפסידו.

גלעד ארדן: אני מקבל שאחד מהשיקולים או הנימוקים זה באמת החזר ההשקעה והרווחים, אבל אני לא קובע שאם מישהו הצליח להחזיר את ההשקעה שלו ב- 12 שנה, זה אומר שעכשיו הוא צריך לתת את זה לגאידמק.

דידי לחמן: הוא יכול להתחרות.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: למה ברדיו הדיגיטאלי אתם לא קובעים מכרזים לארבע שנים?

דידי לחמן: כן קובעים.

גלעד ארדן: נורית דאבוש אמרה שהם יזכו ל- 18 שנה.

דידי לחמן: רגע, נורית דאבוש עכשיו מכרזים עוד לא התפרסמו, נכון?

גלעד ארדן: כן, אבל זה לשיקול דעת שלה.

משה כחלון: תודה רבה לכולם.

משה כחלון: שתי דקות הפסקה, לאחר מכן נכנסים לכאן רק חברי הכנסת וצוות הוועדה.

משה כחלון: היועצת המשפטית של הוועדה רוצה לדבר מול חברי הכנסת ואנחנו נגיע להצבעה.

משה כחלון: אני ממשיך את הדיון.

משה כחלון: יש מספר גופים שפנו ומתנגדים, אחד מהם זה התנועה לאיכות השלטון, חברי הוועדה קיבלו את הזה ואם לא, באמת זה הופיע בעיתונים, כפי שאמר חבר הכנסת ארדן, ראיתי את זה גם בגלובס ובדה-מרקר ועוד כמה עיתונים והזמנו אותם לדיון.

משה כחלון: אני מניח שהם לא הצליחו להגיע.

משה כחלון: איגוד ארצי של עיתונאי ישראל.

משה כחלון: אני לא ראיתי אותם, יכול להיות שהיו, על כל פנים, לא ביקשו רשות דיבור, יוסי בר מוחה וירון אנוש.

משה כחלון: אלה הדברים שחשוב לי לציין.

משה כחלון: : שני הגופים הביעו התנגדות נחרצת.

אתי בנדלר: אשתדל להיות מאוד תמציתית כי אני מודעת ללוח הזמנים.

אתי בנדלר: הצעת החוק הזאת מבקשת לאפשר הארכת הזיכיון לתחנות הרדיו האזוריות שבמקור כשהן ניגשו למכרז, הם ידעו שכללי המשחק הם שהזיכיון ניתן לארבע שנים פלוס סמכות למועצת הרשות השנייה להאריך את זיכיונן לארבע שנים נוספות, דהיינו הן ידעו שהן ניגשות למכרז להענקת זיכיון לתחנת רדיו אזורית לשמונה שנים לכל היותר ולאחר מכן, בחקיקה, הזיכיון הזה הוארך בארבע שנים נוספות.

אתי בנדלר: עכשיו מבקשת הצעת החוק להסמיך את הרשות השנייה להאריך את הזיכיון בארבע שנים נוספות, דהיינו סך-הכל ל- 16 שנים.

אתי בנדלר: משמעות ההצעה אם היא תתקבל היא חסימת האפשרות בפני מתחרים פוטנציאליים להתחרות על האפשרות לקבל זיכיון לרדיו אזורי.

אתי בנדלר: מה רע בכך?

אתי בנדלר: רע בכך שמניעת כניסה של מתמודדים חדשים בכל תחום שהוא, מהווה למעשה פגיעה בחופש העיסוק שזה זכות יסוד מוגנת בחוק יסוד: חופש העיסוק.

אתי בנדלר: בנוסף לכך, מדובר כאמור במשאב ציבורי מוגבל, שאותו בעצם מעניקים בצורה כזאת לגורמים ידועים ומצומצמים וסוג כזה של פגיעה נחשב לפגיעה בחופש הקניין, המוגן בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, וכך גם לגבי הפגיעה בשוויון.

אתי בנדלר: כיוון שמדובר באמצעי תקשורת, מדובר גם על פגיעה בחופש הביטוי משום שבעצם מאפשרים רק לגורמים ידועים, נותנים להם כפי שמי שהשתמש כאן בביטוי – רמקול ביד.

אתי בנדלר: פגיעה בזכויות יסוד היא אפשרית, לפי חוקי היסוד, אבל היא אפשרית לתכלית ראויה ובמידה שאינה עולה על הנדרש.

אתי בנדלר: האם כל זה מתקיים כאן?

אתי בנדלר: שמעתם כל מיני טיעונים.

אתי בנדלר: אני בספק אם הונחה תשתית משפטית ואני מדברת כרגע על ההיבטים המשפטיים בלבד.

אתי בנדלר: אני בספק גדול אם הונחה תשתית משפטית להארכת הזיכיונות לפי הנתונים שנמסרו כאן.

אתי בנדלר: אבל אני רוצה להפנות את תשומת לבכם שוב למה שהוזכר כאן קודם, שלפחות שני גורמים פנו ואמרו – אנחנו כן מעוניינים להתמודד במכרזים שיוצאו, אמורים לצאת עכשיו, לתחנות הרדיו האזוריות.

אתי בנדלר: נמצא בפני מכתב של פרופ' אמנון רובינשטיין, נשיא המרכז הבינתחומי בהרצליה, מכתב מה- 21 בדצמבר 2006, שבפסקה הראשונה של מכתבו המנומק שנושא ארבעה דפים הוא כותב – כגוף אשר החל להתכונן למכרזים לקראת מתן זיכיונות חדשים לתחנות הרדיו האזוריות ואשר רואה את עצמו כבעל זכות להתחרות על זיכיונות אלה, אנו פונים אליכם שלא לתמוך בהצעת חוק זו אשר תפגע בזכותנו הבסיסית להתמודד במכרזים אלה ובעיקרון השוויון.

גלעד ארדן: אגב, הוא לא צריך להתמודד, הוא זכאי לקבל את הרישיון הזה בלי התמודדות ובלי לשלם גם.

גלעד ארדן: חשוב לומר את זה.

אתי בנדלר: אני לא יודעת לאיזה סוג של זיכיון הוא מדבר.

אתי בנדלר: אני לא יודעת אם הזיכיון שהוא מבקש הוא אותו סוג של זיכיון או רישיון שאתה מדבר עליו.

אתי בנדלר: אני לא חושבת שמדובר באותם סוגי זיכיונות.

גלעד ארדן: אפשר להתקשר לשאול אותו.

אתי בנדלר: אני לא חושבת שאני צריכה להתקשר ולשאול אותו.

אתי בנדלר: מה שאני אומרת זה שיש גורם שמבקש להתמודד.

אתי בנדלר: אנחנו יודעים את זה.

אתי בנדלר: אני לא יודעת איפה הוא רוצה להתמודד.

אתי בנדלר: : יש עורך-דין שגם את מכתבו הפנינו אלייך, שהוא כן מייצג קבוצה.

אתי בנדלר: היום הונח על שולחננו שבפירוש אני רוצה לקרוא רק משפט אחד מתוך מכתבם של יוסי בר-מוחה וירון אנוש, בשם האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל ואגודת העיתונאים בתל-אביב, שהם אומרים בפירוש – בימים אלה ממש מתארגנות קבוצות לשם פניה למכרזי הרדיו האזוריים שאמורים להיפתח בשנת 2007.

אתי בנדלר: : יש של עו"ד ויינברג, שכותב בסעיף 5 – מרשתי החלה בהכנות לקראת מכרזים לתקופת זיכיון חדשה ורואה עצמה כבעלת זכות חוקתית להתמודד על משאב מוגבל זה.

אתי בנדלר: אם תתקבל הצעת החוק בנוסח שהונח על שולחן הוועדה, זה אומר שלכל אותם גופים פוטנציאליים שרוצים להתחרות, חברי הכנסת מונעים מהם את האפשרות הזאת.

רוברט אילטוב: לפי מה שהבנו, יש עוד מספיק תדרים.

אתי בנדלר: אין, הדבר נאמר בצורה ברורה.

רוברט אילטוב: ממש לא נאמר בצורה ברורה.

ישראל חסון: זה כל הדיון.

אתי בנדלר: אנחנו לא הרשות המבצעת.

אתי בנדלר: אני לא יועצת ברשות המבצעת, אני יועצת משפטית כאן ואתם חברי הרשות המחוקקת.

אתי בנדלר: אם הייתם יכולים להכין הצעת חוק שהיא תתקבל שהרשות המבצעת תקצה עוד תדרים ואכן אפשר היה להוציא את זה לפועל, היה על מה לדבר אבל זה לא המקרה.

אתי בנדלר: יושבים כאן נציגיה המוסמכים ביותר של הרשות המבצעת ובראשם סמנכ"ל משרד התקשורת ויושב-ראש ועדת התדרים, אומר – אין לי ולא אוכל להקצות תדרים נוספים.

אתי בנדלר: אז על מה אנחנו מדברים?

אתי בנדלר: : תסתכל על סעיף 7ב' במכתבו.

ישראל חסון: אני אמרתי לו – לא יכול להיות שאתה נותן חוות-דעת כי לא זו היתה השאלה.

ישראל חסון: שאלתי אותך שאלה נורא פשוטה, מבחינתי תיארתי זה שקוף, כמה תדרים יש לך?

ישראל חסון: אז הוא עונה לי על 30 משדרים ואומר כאילו זה 30 תדרים.

ישראל חסון: אתה שואל אותו על תדרים, הוא עונה לך על משדרים.

אתי בנדלר: לא, הוא נתן לפני שהגעת הרצאה בפירוש על האבחנה בין תדרים לבין משדרים.

אתי בנדלר: מכל מקום, הוא אמר באופן חד-משמעי שאין לו אפשרות להקצות תדרים נוספים ואת זה צריכים לקחת בחשבון ואני מבקשת לאור הדברים האלה, שתשקלו היטב שוב בבואכם להצביע, האם אתם מעוניינים לתת אפשרות לרשות השנייה להאריך את הזיכיון בכל מקרה, ללא תנאים, ללא הצבת אמות מידה, ללא שום התוויה של דרך מה ואיך לעשות.

משה כחלון: תודה רבה.

דוד טל: במצב כזה, אם המדינה, נניח שהחוק עובר בקריאה ראשונה והמדינה יכולה לפנות לבג"צ, כי היא אמרה פה שהיא פונה לבג"צ, שהחוק הוא בלתי חוקתי?

דוד טל: לא דידי, דידי תזמין עתירה מהתנועה לאיכות השלטון והיא תגיד שהיא לא רוצה, לא יכולה להגן על זה כי היא גם חושבת ככה.

אתי בנדלר: יכול בהחלט להיות שאם החוק יתקבל כפי שהוא, מאוד יכול להיות שהחוק הזה ייפסל בבג"צ.

גלעד ארדן: הרי אנחנו כאן רק מאפשרים לתת סמכות לרשות שהיא רשות ציבורית, הרשות השנייה, היא צריכה להחליט, אנחנו רק מעבירים אליה את הסמכות, היא יכולה להחליט שלא, גם כן.

אתי בנדלר: אשר על כן הצעתי לכם תשקלו אולי אתם רוצים להתוות לרשות השנייה איזה שהיא מדיניות, באיזה נסיבות למשל היא תהיה רשאית.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: אנחנו ניגשים להצבעה.

אבשלום וילן: אני מציע לא ללכת ראש בראש כי זה קרב שבסופו של דבר ייגמר בהפסד.

אתי בנדלר: אני הצעתי לך לחשוב אם אתה רוצה להציע איזה שהיא הצעת פשרה.

אתי בנדלר: אני סברתי, אני לא בטוחה, כמו למשל, עלה רעיון שהרשות השנייה תהיה רשאית להאריך זיכיון של תחנת רדיו אזורית, אם היא קיימה שימוע והיא נוכחה שבאותו אזור אין מתחרים פוטנציאליים.

אתי בנדלר: אחת משתיים, אם באמת מדובר באזור שאין מתחרים, אז חבל על ההוצאות לערוך מכרז נוסף.

אתי בנדלר: אבל אם יש מתחרים פוטנציאליים, אז למה למנוע מהם את האפשרות להתמודד?

חנא סוייד: מעבר לעניין הזה שהזכרת, אולי נוסיף עוד מבחן אחד או שניים, איזה שני קריטריונים, עבור הרשות השנייה, שבהם היא תשתמש בעצם.

חנא סוייד: כדאי להתחיל לחשוב.

משה כחלון: לפי בקשתו של חבר הכנסת ארדן אנחנו לא מצביעים, אנחנו נצביע במועד שתבקש.

משה כחלון: הישיבה נעולה.