ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 288, 2007-01-22 11:45

יעקב ליצמן: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים בהצעת חוק בנק ישראל, התשס"ז-2007, פרק י"ב, סעיפים 62, 63 (חוק בנק ישראל.

אייל גבאי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, כיום בנק ישראל קובע ומגדיר את המטבעות במדינת ישראל ולצורך שיווק לאספנים וכדומה, על-פי חוק בנק ישראל, הוא נותן את זה לחברה אחת שהיא החברה הממשלתית למדליות.

אייל גבאי: המדינה קיבלה החלטה בעניין הפרטת החברה.

אייל גבאי: כדי להתקדם בתהליך היה כאן דיון בוועדת הכספים בשנת 2003 בנושא הזה ואחד הדברים שנדון בוועדת הכספים היה הצורך לשנות את חוק בנק ישראל, כך שזה לא יהיה רק לחברה ממשלתית אחת.

אייל גבאי: אני חייב לומר שבין 2003 ל-2007 כיוון שזה חוק בנק ישראל, עברנו איזשהו מסלול עם בנק ישראל.

אייל גבאי: בתחילה חיכו לחוק בנק ישראל כולו, שלא הגיע, ואחרי כן, מרגע שהבינו שאין חוק בנק ישראל, הייתה עמדה של נגיד בנק ישראל הקודם שהוא לא מוכן לתת את זה לתקופת מעבר אך ורק לחברה ממשלתית אלא הוא רוצה לצאת למכרז מיידי בין חברות שונות.

אייל גבאי: בהצעת ועדת הכספים בשנת 2003 חשבנו שראוי לתת לחברה הממשלתית תקופת מעבר ארוכה כדי שהיא תוכל ליצור לעצמה שם ומוניטין - אם תרצו, אני אפרט מה קרה לחברה בשנים האחרונות – כדי שתוכל לחזור למעמדה המרכזי.

אייל גבאי: לכן כאן בחוק, כמו שתראו, נכללת תקופת מעבר.

דוד טל: יש פגיעה במעמדם?

אייל גבאי: כן.

אייל גבאי: אנחנו מציעים לתת להם תקופת מעבר של 6 שנים.

אייל גבאי: דרך אגב, זה נהוג כאשר במקומות רבים נתנו בסביבות 5 שנים.

אייל גבאי: החברה היא חברה מפוארת שעשתה דברים מאוד יפים בשנות ה-90 והגיעה למחזור של הכנסות לרמות של 48 מיליון שקלים בשנת 1996.

אייל גבאי: מאז ירדו הכנסות החברה – שלא באשמתה כי יש בסך הכול שינוי בסביבת העבודה שלה, כאשר היום איסוף מטבעות הוא לא מה שהיה פעם – והן עומדות על 18 מיליון שקלים בשנת 2005.

אייל גבאי: אני חייב לומר שההנהלה עושה עבודה מאוד יפה ולמרות הירידה במחזור ההכנסות מצב הרווחים בסך הכול הוא מאוד יפה.

שלי יחימוביץ': מתי זה יקרה בפועל?

אייל גבאי: יש שני שלבים.

אייל גבאי: הראשון, לאשר את החוק.

אייל גבאי: השני, נבוא שוב לוועדת הכספים כדי לאשר פעם נוספת את ההפרטה.

שלי יחימוביץ': זה לא קשור להפרטה?

אייל גבאי: זה קשור להפרטה.

אייל גבאי: זה מאפשר מבחינה חוקית את היציאה להפרטה כי אחרת זה היה נשאר מצד אחד רק בידי החברה הממשלתית, ומצד שני לא היה מתאפשר לחברה הממשלתית לעשות דברים נוספים.

אייל גבאי: איפה אנחנו חושבים שיש חשיבות בשיגור החברה לדרכה.

אייל גבאי: כרגע היא עושה מטבעות ומדליות.

אייל גבאי: ברגע שהיא תצא לשוק החופשי, היא תוכל להיכנס גם לתחום היודאיקה ולדברים אחרים, יהיה לה מאגר לקוחות, יהיה לה שם ומוניטין, היא תוכל לצרף למשל חבילת מטבע, חנוכייה ופמוטים לשבת.

אייל גבאי: בסך הכול היא תוכל להתמודד בשוק המשתנה.

אייל גבאי: הליך הפרטה של חברה כזאת עם ניסיון, מרגע שנקבל את אישור הוועדה, הוא בערך 9 חודשים.

אייל גבאי: אם אנחנו לא ננוע בכיוון הזה – וצר לי על השנים שהתבזבזו – חבל, כי החברה תלך ואנחנו מאוד לא רוצים להגיע לשם.

אייל גבאי: החברה עושה מאמצי התייעלות.

אייל גבאי: היא עוברת מהבניין שבו היא נמצאת ומוכרת אותו כדי שלא לבזבז כספים.

אייל גבאי: החברה עושה מאמצים יפים, אבל פשוט השוק ברח לה.

שלי יחימוביץ': באופן עקרוני עמדתי ידועה.

שלי יחימוביץ': אני מתנגדת להפרטות, אבל אין לי איזו התנגדות ספציפית ועמוקה להפרטת החברה למדליות, אלא בכל התהליך הזה של ההפרטה ולקראת ההפרטה, לא דיברו עם נציגי העובדים אפילו פעם אחת.

שלי יחימוביץ': לא יידעו אותם לגבי גורלם, לא מתנהל אתם משא ומתן, הם בכלל לא בתמונה.

שלי יחימוביץ': זאת טענתם ואני שואלת למה.

ראובן ריבלין: למרות עמדותיה העקרוניות של חברת הכנסת יחימוביץ, יש פעמים כמו במקרה של הדואר למשל, כאשר ישנו מצב בו ברור לחלוטין שברמת התחרות שקיימת היום במשק הישראלי, אי מתן היתרים לחברה כזאת בדרך להפרטתה, בסופו של דבר הוא מסלול התרסקות בלתי נמנע של החברה.

ראובן ריבלין: כל הפרטה טוב שתיעשה בהסכמה עם העובדים כי אלה ההפרטות הטובות ביותר.

ראובן ריבלין: נדמה לי כמו בבזק, גם בחברה למדליות, יש הסכמה של העובדים.

שלי יחימוביץ': נמצא כאן נציג העובדים?

אברהם נתן: אני עכשיו ראש החברה.

אברהם נתן: כמו שאמר אייל גבאי, הכנסות החברה ירדו ב-10 השנים האחרונות מ-40 מיליון לכ-20 מיליון שקלים.

אברהם נתן: הסיבה היא שהתחביב של איסוף מדליות ומטבעות הולך ויורד בקרב הציבור וזה גרם לחברה להתכווץ.

אברהם נתן: לכן הנושא שעומד היום לדיון הוא רק אישור החוק, כדי לאפשר את ההפרטה של החברה והנושא הוא לא הדיון בהפרטה עצמה.

אברהם נתן: יחד עם זאת, התוכנית של החברה היא להוציא מטבעות זיכרון לזכרו של טדי קולק וכיוצא בזה, אנשים ואישים ומאורעות בחיי ההיסטוריה במדינת ישראל שראוי שהם יישארו לזיכרון.

אברהם נתן: ביחד לעובדים.

אברהם נתן: אני מצטער שההערה נאמרה משום שאני אישית ישבתי עם נציג ההסתדרות והעובדים מספר פעמים.

שלי יחימוביץ': חבל שהם לא כאן.

אברהם נתן: הדיון היום הוא לא על נושא ההפרטה.

אברהם נתן: בשבוע הבא תזמנו דיון בנושא ההפרטה, ואז אנחנו נזמן גם את העובדים לכאן.

יעקב ליצמן: הם קיבלו הזמנה, אבל לא רצו להופיע.

אברהם נתן: הודענו לנציגי העובדים שהיום יש דיון בכנסת בקשר לשינוי החקיקה, והם אמרו שזה לא דיון על הפרטה.

אברהם נתן: העובדים עצמם יודעים שאם החברה לא תלך להפרטה, לא יהיה לה זכות קיום.

אברהם נתן: כמו אמר אלי גבאי, אנחנו מעוניינים להרחיב את הפעילות של החברה והיא יכולה לעשות את זה רק בשוק הפרטי, ואז העובדים ישמרו על מקום עבודתם.

שלי יחימוביץ': אתם לא יכולים לייצג את העובדים.

יעקב ליצמן: הם הוזמנו ומצאו לנכון לא להופיע.

רפאל יהודאי: יושב-ראש ועד העובדים דיבר עם נציג ההסתדרות והם בחרו שלא לבוא.

רפאל יהודאי: התקיים הליך - ואנחנו לקראת וספו – עם ועד העובדים.

רפאל יהודאי: יש לי 40 עובדים, כאשר 19 מהם הם עובדים קבועים והשאר על חוזים.

רפאל יהודאי: עד עכשיו הצלחנו להוציא את העובדים עם תנאים פנטסטיים, 230 אחוזים פיצויי פיטורים או 8 חודשי הסתגלות וזה אומר עשרות אלפי שקלים.

רפאל יהודאי: אתם קיבלתם מכתב ביוני, אבל מאז סיימנו אתם כ-4 ישיבות, עם היועץ הפרטי שלהם ועם נציגי ההסתדרות.

רפאל יהודאי: יש לי כאן מכתב מוועד העובדים שמופנה אל יושב-ראש הוועדה: "מלכתחילה לא התנגדנו לתהליך ההפרטה ואני רואים בו היום הכרח המציאות".

יעקב ליצמן: אני מבקש להקריא את הצעת החוק.

שגית אפיק: 62.

שגית אפיק: תיקון חוק בנק ישראל בחוק בנק ישראל, התשי"ד-1954 (בפרק זה – חוק בנק ישראל), בסעיף 33א – (1) בכותרת השוליים, במקום "ומטבעות מיוחדות", יבוא "מטבעות מיוחדים ופריטים נומיסמטיים".

שגית אפיק: (2) בסעיף קטן (א), אחרי "או כמטבע מיוחד", יבוא "או הוציא הבנק לציבור פריטים נומיסמטיים שהם הילך חוקי בישראל", במקום "אותו" יבוא "אותם", ובמקום הסיפה החל במלים "על-ידי הממשלה" יבוא "על-ידי שר האוצר בהסכמת הנגיד.

שגית אפיק: (3) בסעיף קטן (ב), במקום "מטבעות זיכרון או מטבעות מיוחדים"" יבוא "מטבעות זיכרון, מטבעות מיוחדים או פריטים נומיסמטיים".

שגית אפיק: (4) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ג) הנגיד, באישור המועצה, יקבע את ערכם הנקוב של המטבעות שיוצאו לפי סעיף קטן (א), תרכובתם, משקלם, תבניתם ושאר פרטיהם".

שגית אפיק: 63.

שגית אפיק: חוק בנק ישראל – הוראת מעבר על אף הוראות סעיף 33א לחוק בנק ישראל, כנוסחו בסעיף 62 לחוק זה, בתקופה של 18 חודשים שלאחר תחילתו של חוק זה, תמונה לעניין הסעיף האמור החברה הממשלתית למדליות ומטבעות בע"מ (בסעיף זה – החברה), ואם הופרטה החברה בתוך תקופת 18 החודשים האמורה, תמונה לעניין הסעיף האמור, החברה שהופרטה וזאת לתקופה של שש שנים שלאחר מועד ההפרטה.

שגית אפיק: לעניין זה, "הפרטה" – הפיכת החברה חברה ממשלתית לחברה שחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975, אינו חל עליה.

אייל גבאי: כמו שאמרתי, הפרטה היא עניין של תשעה חודשים, אבל כאן ניתנו 18 חודשים כדי לסיים את ההפרטה.

אייל גבאי: במידה והיא מסתיימת, יש את אותה תוספת זמן של שש שנים כדי לאפשר לחברה תקופה של הסתגלות לפני שבנק ישראל יכול להוציא את זה שוב למכרז.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר שגם אני, כמו העובדים, באופן ספציפי לא מתנגדת להפרטת החברה למדליות, אבל בחרו לקרוא כאן משפט מאוד סלקטיבי בקשר לעובדים וראוי לקרוא משפט אחר.

שלי יחימוביץ': אני לא אוהבת שבוחרים לקרוא לי פסקה אחת מתוך מכתב: "רוב העובדים משתכרים שכר נמוך המתקרב לשכר המינימום.

שלי יחימוביץ': כל בקשתם היא להבטיח את זכויותיהם.

שלי יחימוביץ': פניותיהם של נציגינו בהסתדרות לרשות החברות הממשלתיות לבוא עמנו בדברים ולנהל משא ומתן כנהוג וכמקובל בגופים ציבוריים – לא זכו להתייחסות מטוב ועד רע.

שלי יחימוביץ': נדמה כי חוסר התייחסות זו נובעת מהעובדה כי מדובר בקבוצה קטנה וחלשה שלא יכולה לעשות מהומה וממילא תקבל כל גזרה.

שלי יחימוביץ': אכן עובדה היא כי לא השבתנו את פעילות החברה וזאת מתוך אחריות.

שלי יחימוביץ': אנו מבקשים עזרתך הדחופה גם כדי להוציא את הצדק לאור ולהוכיח כי גם אם אנו לא עומדים עם היד על המפסק, אנו ראויים לביטחון תעסוקתי וכלכלי".

שלי יחימוביץ': זה המכתב היחיד שיש בידינו מאת העובדים.

שלי יחימוביץ': כאן בחרו לקרוא לנו פסקה ממנו כאילו היא השורה התחתונה.

שלי יחימוביץ': אני לא שמעתי את עמדתם של העובדים.

שלי יחימוביץ': יכול להיות שמישהו מההסתדרות, מסיבה זו או אחרת, בחר שלא לבוא.

שלי יחימוביץ': אני לא חושבת שאנחנו יכולים לקבל החלטה כזאת בלי נציגות של העובדים.

יעקב ליצמן: אני לא מסכים עם דברייך.

יעקב ליצמן: ינוהל משא ומתן והם ייפגשו.

יעקב ליצמן: שנית, זה על דעתם כי במכתב כתוב שזה על דעתם.

יעקב ליצמן: שלישית, ההפרטה עוד תבוא לדיון.

יעקב ליצמן: כשנדון בהפרטה, אני אזמין אותם.

אייל גבאי: אני לא רוצה להתייחס למכתב כי אני לא חשבתי שהוא רלוונטי אם לקרוא פסקה כזו או אחרת.

אייל גבאי: אני רוצה לומר בעניין העובדים, בעניין קבוצות חלשות וקבוצות חזקות.

אייל גבאי: אכן, ההפרטה תבוא עוד פעם לאישור הוועדה.

אייל גבאי: ככל שחברי הכנסת ייווכחו שלא נשמרו זכויות העובדים וכי הצעת המדינה היא לא מספיק נדיבה, אפשר יהיה לשלוח אותנו הביתה.

אייל גבאי: אני רוצה לומר מהניסיון שלנו.

אייל גבאי: בדרך כלל בחברות קטנות עם מספר קטן של עובדים, יותר קל להגיע להסכמים כי אין לזה השלכות גדולות.

אייל גבאי: אני חושב שהניסיון שלנו מראה שדווקא בחברות הקטנות הגענו להבנה עם העובדים.

אייל גבאי: אני לא מתרשם מהאמירה שמי שיש לו על השלטר מגיעים אתו ביתר קלות או בפחות קלות, והוא מקבל יותר או פחות.

אייל גבאי: בתקופתי אני חשבתי שזה לא נכון.

אייל גבאי: איתרע מזלך ואתה עובד בתע"ש, שיחק מזלך ואתה עובד ברפאל, לא צריכים להתייחס אליך בצורה שונה, ואני חושב שאותו הדבר נכון לומר גם על מי שעובד בחברה למדליות ומי שעובד בנמלים.

אייל גבאי: אפשר יהיה להיווכח בזה כאשר נגיע לאישור ההפרטה.

יעקב ליצמן: אני עומד להצביע.

יעקב ליצמן: ההסתדרות הוזמנה ולא הגיעה.

ראובן ריבלין: הנושא הזה יכול להיות נדון בזמן הדיון על ההפרטה.

יעקב ליצמן: נכון.

יעקב ליצמן: מי בעד אישור סעיפים 62 ו-63 לחוק בנק ישראל?

יעקב ליצמן: סעיפים 62 ו-63 – אושרו ברוב קולות חברי הכנסת תודה.