ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 39, 2007-01-23 08:00

זבולון אורלב: בוקר טוב, לכל הנוכחים, אני מבקש לפתוח את ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה בנושא הראשון:

זבולון אורלב: הקמת ועדת משנה לנושא קידום מחקר ופיתוח של מקורות אנרגיה חלופיים ויישומם.

זבולון אורלב: לאור כך שיושב-ראש הוועדה הנוכחי נבחר גם ושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, יש צורך להקים ועדת משנה לצורך קידום מחקר ופיתוח של מקורות אנרגיה חלופיים ויישומם, ואני מציע להקים ועדת משנה כזאת בראשותו של חבר הכנסת אלכס מילר.

זבולון אורלב: אלכס מילר יגיש הצעה להרכב הוועדה.

זבולון אורלב: מי בעד?

זבולון אורלב: מי נגד?

זבולון אורלב: הצבעה בעד – פה אחד הוחלט על הקמת ועדת משנה לנושא קידום מחקר ופיתוח של מקורות אנרגיה חלופיים ויישומם בראשות חבר הכנסת אלכס מילר

זבולון אורלב: ההצעה התקבלה פה אחד והוקמה ועדת המשנה לנושא קידום מחקר ופיתוח של מקורות אנרגיה חלופיים ויישומם בראשותו של חבר הכנסת אלכס מילר, שיהיה בהצלחה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: השלכות הקיצוץ בפרויקט טנק המרכבה, סימן 4, על המחקר והפיתוח בתעשייה הישראת

זבולון אורלב: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת המדע והטכנולוגיה בנושא השלכות הקיצוץ בפרויקט טנק המכבה, סימן 4, על המחקר והפיתוח בתעשייה הישראת.

זבולון אורלב: אנחנו מקיימים את הישיבה הזאת בהשתתפות פורום יצרני טנק המרכבה בהתאחדות התעשיינים, כמובן, בהשתתפות נציגים בכירים מצה"ל וממערכת הביטחון.

זבולון אורלב: לצופים בנו, שרואים אותי ואומרים: רגע, חבר הכנסת אורלב הוא יושב-ראש ועדת ביקורת המדינה, אני אומר שזה נכון, אני יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, אבל טרם פיטרו אותי מתפקידי כיושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה.

ענת לוי: זה לא עונש.

זבולון אורלב: אני מסכים, אבל זה תקדים שיש חבר כנסת אחד שהוא יושב-ראש של שתי ועדות, ואני משתדל להמשיך את עבודתי בוועדה.

זבולון אורלב: הנושא שלנו הוא נושא חשוב מאוד, כיוון שפיתוח נושא פרויקט טנק המרכבה הוא נושא מרכזי, לא רק בתחום הלחימה, שיש לו תפקיד שבו אנחנו לא עוסקים היום, כי בנושא הזה עוסקת ועדת החוץ והביטחון, אבל יש לו תפקיד אזרחי מאוד חשוב, בהיותו פרויקט שמרכז בתוכו טכנולוגיה מאוד גבוהה, תחומים מדעיים ב מאוד גבוהה, וכמובן תעשייה בתחומים רבים מאוד, וצמצום, קיצוץ והפחתה.

זבולון אורלב: כל מכבסת המם הזאת, יש להם השלכות אזרחיות משמעותיות.

זבולון אורלב: ועדת המדע והטכנולוגיה כבר קיימה לפחות דיון אחד בנושא הזה לפני כשלוש שנים, וכבר אז עמדה על הצורך ועל החשש והדאגה מפני קיצוץ בפרויקט הזה, והמשמעויות שיש לו לגבי הפרויקט.

זבולון אורלב: אנחנו גם מבינים שהפרויקט עובד בתוכניות ארוכות טווח, במחזורים של ארבע שנים.

זבולון אורלב: המחזור הנוכחי מסתיים עתה, ויש צורך לקבל החלטות לגבי המחזור הבא, כלומר מ-2007 ועד 2010, ואו כבר התקבלו החלטות.

זבולון אורלב: למרות שאיננו ועדת החוץ והביטחון, כולנו נמצאים בצל המלחמה הקודרת, מלחמת לבנון השנייה, ושם שוב ראינו את טנק המרכבה, סימן 4, כטנק היחיד במערכה הזאת, כשהוא משרת את צה"ל, ועל פי הבנתי, ועל פי מה שאני יודע, שירות טוב ונאמן, ועל כן נדון בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: אני מראש אומר שהזמן שלנו מאוד מצומצם, כשעה ורבע בלבד, נעשה הכול בתמציתיות כדי להגיע למסקנות.

זבולון אורלב: בהידברות מוקדמת המצה מנהלת הוועדה, ענת לוי, שסדר הדברים יהיה כזה: תחילה יפתח תא"ל עמיר ניר, שהוא ראש מנת"ק – מינהלת פרויקט טנק המרכבה, וזה ילווה במצגת, אחריו אל"מ ירון לבנת, שהוא ראש רפ"ט, אחריו מר שלמה פסי, יושב-ראש פורום יצרני הרכב הקרבי המשוריין בהתאחדות התעשיינים, וגם מנכ"ל חברת "אורדן", החברה המאוחדת ציקות פלדה, ואחריו מר יעקב זרם, מנכ"ל חברת אופיר אופטיקה, מר בועז תדמור, הוא סמנכ"ל מוצרים ביטחוניים מחברת "עשות אשקלון", חברה מפורסמת בוועדה לביקורת המדינה, נכיר את הפנים האחרות של החברה הזאת.

זבולון אורלב: החברה עובדת?

בועז תדמור: מצוין.

זבולון אורלב: אני שמח לשמוע.

זבולון אורלב: אחריו מר יהודה אדמון, יועץ לנשיא חברת "אלביט מערכות", אחריו אברהם בר-דוד, יושר-ראש מועצת המנהם בחברת "אימקו", ומר ישראל זילבר, מנכ"ל חברת "עגם מעלות".

זבולון אורלב: למה החברה הזאת?

ישראל זילבר: מפעל מתכת.

זבולון אורלב: אם מעבר לאנשים האלה יש מי שרוצה לדבר, שיואיל להעביר פתקים.

זבולון אורלב: אינני מבטיח שהם יוכלו לדבר, אני אשתדל.

רוברט אילטוב: אדוני היושב-ראש, האם יש כאן אנשים שמתנגדים?

זבולון אורלב: אנשים שמתנגדים מרחפים פה בחלל.

זבולון אורלב: תפקידנו לעמוד על הבעיות, קודם כול נשמע אינפורמציה מה עומד לקרות.

זבולון אורלב: נשמע, נראה מה הבעיות, נגבש המלצות שבהן נשתדל להשפיע בפיקוח על הרשות המבצעת.

זבולון אורלב: תא"ל עמיר ניר, בבקשה.

עמיר ניר: קודם כול, כמו שאמרת, הזמן התקצר, אז חלק מהדברים שתכננתי להגיד, אני אדלג עהם.

עמיר ניר: לפני המדע והטכנולוגיה אני אפתח בכמה מם איפה אנחנו נמצאים בפרויקט.

עמיר ניר: עד היום כבר חצינו את קו ה-1,500 טנקי מרכבה לדורותיהם, סימן 1, 2, 3, והיום אנחנו מייצרים את סימני 4.

זבולון אורלב: אני רק מזהיר את כולם שאנחנו בשידור ישיר, כל מה שאתם אומרים, כל האומה שומעת.

עמיר ניר: נכון להיום אנחנו עמוק בתוך ניפוק טנקי המרכבה סימן 4.

עמיר ניר: הייצור של הטנק מבוצע בתעשייה הישראת ברובו הגדול, אנחנו מייצרים כמעט 50% מהטנק במפעם בבעלות פרטית, 14% אחוזים מהייצור נעשה במפעם בבעלות ממשלתית, כמעט 30% ייבוא, ורק 11% מיוצרים בצה"ל.

זבולון אורלב: הייבוא הוא בגלל שיקו מחיר או בגלל שלא ניתן יצר את זה בארץ?

עמיר ניר: למשל, פלדה אין בארץ, וחייבים לקנות בחוץ, יש דברים שזה משיקו מחיר.

עמיר ניר: מנועים לא כדאי יצר בארץ, מייבאים מחוץ-לארץ.

עמיר ניר: לעומת זאת, ממסרות כן מייצרים בארץ.

עמיר ניר: יש נושא של מט"ח, ובנושאים מסוימים יש אילוצים של סוג המטבע.

עמיר ניר: חשוב להדגיש שני דברים.

עמיר ניר: דבר אחד, שרוב הייצור נעשה בתעשייה ולא בצה"ל, כי יש החושבים שהטנק מיוצר בצה"ל, ולא כך הוא.

עמיר ניר: דבר שני, שהייצור מתפרס על פני 200 מפעם, מ"סבקו" בקרית שמונה ועד "אורדן" במצפה רמון, ושותפים בו כ-3,000 מועסקים ישירים ועוד, במעגם שני וששי, מגיעים ל-5,000 ו-10,000, לפי הנתונים של התאחדות התעשיינים.

עמיר ניר: לגבי המחיר, לא רק שהטנק הזה הוא הטנק הכי מתאים לצה"ל, מבחינת המחיר הוא הכי זול בהשוואה לטנקים אחרים, אם וכאשר היינו רוצים לרכוש.

זבולון אורלב: מוסכם על האוצר המחירים האלה?

עמיר ניר: המחירים האלה מוסכמים על כל מי שבדק את הנתונים, ואין שום עוררין על המספרים האלה.

עמיר ניר: חשוב להדגיש שמדי שנה, בשנים האחרונות, יש ייצוא של מערכות הטנק, ונגזרות של פרויקט המרכבה, בהיקף של כ-300 מיוני דולרים מדי שנה, החל ממערכות הטנק.

עמיר ניר: יש פה נציגי התעשיות, שכל אחד מהם יכול להעיד על כך, אני מניח שאחרי זה ידברו על מערכות שמיוצאות מתחומם.

עמיר ניר: אפשר להזכיר את אחד הפרויקטים הגדום, השבחה של M60 לתורכיה, שזה פרויקט שמבוסס כולו על מערכות המרכבה, התותח הוא תותח של מרכבה 3 ובקרת צריח של מרכבה 4 – כל המערכות זה מערכות מרכבה, וזה כבר קיים – ופרויקטים עתידיים, שאני לא יודע אם ייצאו, אם זה המיגון אקטיבי, המעיל רוח של רפא"ל, שהודגם על גבי סטרייקר, ואפילו באחרונה, על ידי התעשייה, רכב גלג ממוגן.

עמיר ניר: הפיתוח אומנם נעשה עבור המרכבה, אבל נהנה ממנו כלל הרק"ם של צה"ל, כל הטכנולוגיות שפותחו עבור המרכבה, הרוב המכריע שלהן מיושם בשאר הרק"ם של צה"ל, ואפשר לתת רק דוגמאות, אם זה ה"אכזרית", אם זה ה"פומה", אם זה ה"נגמחון", אם זה ה-"M60", ועוד.

עמיר ניר: אחת הדוגמאות הבולטות לאחרונה, על בסיס המרכבה, זה ה"נמר", הנגמ"ש מרכבה.

עמיר ניר: הוא מבוסס על פלטפורמות המרכבה, לאחרונה הוחלט בצה"ל להתחיל את ההצטיידות בו, וזה ייתן מענה למגוון של ייעודים, מנגמ"ש לוחמים, דרך נגמ"ש פיקוד, דרך נגמ"ש אחזקה, מודיעין, ולפי כל מה שצה"ל יגדיר.

זבולון אורלב: כמה מקומות יש בו?

עמיר ניר: 11 מקומות, עם אפשרות ל-12 מקומות.

עמיר ניר: דובר אם ימשיך הפרויקט או לא ימשיך.

עמיר ניר: תיארתי פה בצורה סכמטית יחסית את כל היכולות שנדרשות כדי לפתח ויצר טנק, אפשר לראות פה, בתחום המיגון, בתחום התותח, בק"ש – בקרת אש, בק"צ – בקרת צריח וכיוצא באלה.

זבולון אורלב: אני חי"רניק.

עמיר ניר: אני סולח לך.

זבולון אורלב: מה זה שו"ב?

עמיר ניר: שטה ובקרה.

עמיר ניר: מאחורי כל יכולת כזאת יש מוקדי ידע, יש תעשייה, לפעמים תעשיות שתומכות את היכולת הזאת, ואחרי זה נפרט.

עמיר ניר: היום, כשאנחנו עוברים ל'נמ"ר' – לנגמ"ש מרכבה, חלק מהיכולות האלה לא נדרשות, חלק נעלמות, חלק נפגעות, לא ברור שאפשר להמשיך לקיים אותן, לכן אני רוצה לומר, שמי שמייצר טנקים יכול יצר נמ"רים, ההפך – לאו דווקא.

עמיר ניר: זה שכרגע אנחנו נכנסים לנמ"רים, כדי לשמר את היכולות שלנו, צריך להמשיך לעסוק בטנקים.

עמיר ניר: אם נסתכל קדימה, מה טומן לנו העתיד בכ עתידי, ואני מדבר על עוד עשר ו-15 שנים, נצטרך את כל היכולות שהראינו קודם, של הטנקים, או את רובם – חלק ישתנו קצת – ועוד יכולות נוספות וטכנולוגיות, שאם לא נעסוק בהן היום הן לא יהיו לנו בעתיד.

עמיר ניר: צריך לזכור שהיכולות שיש לנו היום התחילו הרבה שנים אחרונה.

עמיר ניר: אחרי זה נשמע דוגמאות על כך.

עמיר ניר: להזכיר את מלחמת לבנון השנייה, או "שינוי כיוון", כמו שקראנו לה, יש פה השוואה שמצאתי לנכון להציג פה: מלחמת ששת הימים, מלחמת יום-כיפור, מלחמת שלום הגל ושינוי כיוון.

עמיר ניר: רואים פה כמה כם השתתפו בכל מערכה, איזה סוגי טנקים, מה סוג האיומים שהיו בכל מערכה.

עמיר ניר: אפשר לראות שכושר החדירה הממוצע של האיומים הלך עם השנים וגדל, מ-250 ל-340, ל-400.

זבולון אורלב: זה מימיטר?

עמיר ניר: מימטר חדירה בפלדה.

עמיר ניר: אפשר לראות שהאיומים האחרונים גדלו פי שניים ויותר, צריך לזכור שהקורנט לדוגמה חודר 1.1-1.2 מטרים פלדה.

עמיר ניר: האיומים התפתחו לא רק פי שניים ויותר בתחום החדירה, צריך לזכור שגם הטווח גדל, גם הדיוק גדל, והראש הקרבי הפך מבודד לכפול, כך שאפשר להגיד בוודאות שהאיום גדל בצורה משמעותית.

עמיר ניר: כמובן, שאנחנו שיפרנו את הטנקים.

עמיר ניר: יש עוד שני נתונים שצריך לציין בהקשר לזה, היחס בין מספר החדירות שהיו למספר הפגיעות.

עמיר ניר: ואפשר לראות, למרות כל מה שדובר, ולמרות שאני לא אומר שהמצב טוב ואין מה לשפר, צריך לזכור, שבאופן יחסי, לא רק שהמצב לא הורע – אפשר לראות את אחוזי החדירה שהיו במלחמות הקודמות – הוא אפילו השתפר מעט.

עמיר ניר: עוד נתון קצת כואב, אבל צריך להגיד, הוא השרידות.

עמיר ניר: בטנק הזה מושקע הרבה במערכות ההישרדות, מה שמביא לזה שגם כאשר כבר יש חדירה, מספר ההרוגים יהיה מינימ עד כמה שאפשר, ואפשר לראות, במספר הממוצע של הרוגים בכל מקרה של חדירה, שגם בתחום הזה יש ירידה משמעותית.

זבולון אורלב: תסביר את היחס בין חדירות לפגיעות, לא הבנתי את הטבלה.

עמיר ניר: כמה פגעו בטנק, ומתוכם כמה חדרו לתוכו.

עמיר ניר: יש פגיעות של א חדרו, ויש פגיעות שכן חדרו.

עמיר ניר: מצוין כאן כמה חדר מתוך מה שפגע.

זבולון אורלב: זה תלוי גם בזווית.

עמיר ניר: זה תלוי בזווית, תלוי באיום, תלוי במיגון, תלוי בשטח הכיסוי, תלוי בכל הפרמטרים, וזאת התוצאה.

זבולון אורלב: אתה לא יכול יחס כאן את הירידה כולות של הטנק.

עמיר ניר: ועוד איך אני יכול יחס, זה שילוב של הכול ביחד.

עמיר ניר: אין ספק שאם האיום היה פחות משמעותי, אני מניח שהאחוז היה יותר נמוך.

עמיר ניר: אין ספק שאם הטנקים היו פחות איכותיים, האחוז היה יותר גבוה, אין ספק שאם הלוחמים היו יותר מיומנים, זה היה מוריד את האחוזים.

עמיר ניר: זאת התוצאה, אני לא מסביר למה.

עמיר ניר: אני עובר לנושא הדיון.

עמיר ניר: בפרויקט המרכבה אנחנו עוסקים בכל התחומים שנוגעים בפיתוח וייצור פלטפורמות, החל מאינטגרציה של מערכות, שבזה הגענו להישגים מאוד מרשימים, ובטנק מרכבה סימן 4 הגענו לפיק בעניין הזה, ואנחנו זוכים להערכה מתעשיות מובילות בעולם, שבאות לראות איך ומה עשינו בנושא האינטגרציה.

עמיר ניר: אגב, משרד הביטחון וצה"ל משחרר אותנו מאילוצים מסחריים, ואין ע שום כפייה לגבי מערכת זו או אחרת.

עמיר ניר: מה שאני עושה, אני עושה הכי טוב לטובת הטנק, כנ"ל לגבי עיסוק בהיי-טק ומדע ומחקר, ותכף נדבר על זה.

עמיר ניר: בתשתית התעשייתית גם נרחיב בהמשך, ובפיתוח ובהנדסה.

עמיר ניר: ההון האנושי בפרויקט.

עמיר ניר: בפרויקט עוסקים בכל רגע נתון כ-200 חוקרים, 500 מהנדסים, כ-1,000 טכנאים והנדסאים, ואלפי אנשי תבונת כפיים, אנשי ייצור מיומנים.

עמיר ניר: מובן שצריך לזכור, שאם וכאשר ייפגע הפרויקט, חלק מהאנשים האלה ימצאו את עצמם, חלה, בדרכם החוצה, ומדובר באנשים שנחטפים בחוץ.

עמיר ניר: כל שנה אנחנו קולטים, מהנוער שמתגייס, עתודאים, מהנדסים חדשים, שנכנסים לתהך של מינימום שש שנים.

עמיר ניר: חלקם ממשיך אצלנו, חלקם ממשיך בצבא, ותורם את הידע שלו במקומות אחרים, חלקם הגדול יוצא לתעשייה.

עמיר ניר: חלק נכבד מהיושבים פה הם בוגרי פרויקט המרכבה.

עמיר ניר: לצערי, חלקם גם מגיעים לחוץ-לארץ.

עמיר ניר: העיסוק שלנו, ואפשר לראות פה, אני לא אפרט, תחומים שונים שהתחילו ונבטו אצלנו בפרויקט המרכבה, אם זה חומרים בולעי אנרגיה, הנחתות רעש ותחומים נוספים, שהתחילו אצלנו והמשיכו ועברו גם למקומות אחרים.

זבולון אורלב: תן דוגמה מובהקת.

עמיר ניר: ירון לבנת יביא דוגמאות יפות ומוכנות, אז אני לא אגנוב לו.

עמיר ניר: דבר נוסף הוא ההכרה הבין-לאומית.

עמיר ניר: אנחנו משתתפים בכנסים, בתערוכות- - -

זבולון אורלב: אם זה הטנק הכי זול, למה הוא לא להיט בעולם?

עמיר ניר: אלה שיקום שאי אפשר לפרט כאן.

עמיר ניר: יש לנו הכרה בין-לאומית.

עמיר ניר: אם תלך לכנסים תראה, שבתערוכות שמתקיימות בעולם, הדוכן הישרא הוא מהמרכזיים שקיימים, וחלק נכבד מהיכולות שמוצגות שם הן תודות לטנק המרכבה.

עמיר ניר: אני אעביר את השרביט רון לבנת, ראש רפ"ט.

זבולון אורלב: תודה רבה, לך.

זבולון אורלב: ירון לבנת, בבקשה.

ירון לבנת: אני מהנדס אלקטרוניקה בתואר ראשון, בתואר שני מהנדס מערכות מחשוב.

זבולון אורלב: אתה גם איש מדע?

ירון לבנת: כן, החלפתי את עמיר ניר בתפקידו.

ירון לבנת: אני אציג על קצה המזלג מספר מהתחומים שאנחנו עוסקים בהם, בעיקר את אלה שיש להם השלכות שחורגות מגבול ההתעסקות בטנק.

ירון לבנת: דיברנו רק לפני רגע על מפעל "עשות אשקלון".

ירון לבנת: פיתחנו ב"עשות" תחום שלם של ממסרות, שאחרי זה "עשות" לקחה אותו הלאה, עד כדי כך שהיא עוסקת היום בייצוא בתחום המטוסים, בתחומים אזרחיים אחרים, מפעל שניצל את התשתית שצמחה וגדלה תחת פרויקט המרכבה, צור ממסרת מאוד מתקדמת.

ירון לבנת: היא גלגלה אותו הלאה אותו הלאה לתחומים אחרים.

ירון לבנת: אני אציין, למשל, את מפעל "בנטל" בקיבוץ מרום גולן.

ירון לבנת: זה מפעל שמייצר לנו את המנועים החשמים שעהם אנחנו מניעים את צריח הטנק.

ירון לבנת: המפעל בתחילת דרכו, 85% מהמימון שלו הגיע מפרויקט המרכבה, בפיתוח המנועים המאוד מיוחדים שהוא פיתח.

ירון לבנת: הוא פיתח את המנועים הם ביותר מסוגם בעולם.

קריאה: על איזה שנה אתה מדבר?

ירון לבנת: אני מדבר על 1987.

ירון לבנת: היום אני יכול להגיד, במידה מסוימת, לשמחתי, פרויקט המרכבה מזרים משהו כמו רבע מהכנסות המפעל הזה.

ירון לבנת: כששלושה רבעים מהתוצר שלו הוא מייצא החוצה, הוא מייצא לחוץ-לארץ, הוא מייצר גם למפעם בארץ, טכנולוגיה שהיא הטובה מסוגה בעולם.

ירון לבנת: תחום של אב"כ וסינון אוויר.

ירון לבנת: אנחנו מתעסקים בכל הנושא של הפילוגיה של הלוחם בתוך הכ, במצבים קשים, במצבים שבהם מדובר בהישרדות קשה, מדובר על תנאים אקמיים קשים, גם תנאי איום סביבתי, כמו אב"ך, חומרים רעים, ואפילו משהו שהוא כמו התקפות באמצעות עשן על כ שבו נמצאים לוחמים.

ירון לבנת: הדבר הזה גרר סדרה של טכנולוגיות שהתפתחו בתעשיות, בין אם זה מיזוג אוויר אישי לרמת הלוחם הבודד, בחפה שתפורה עו, שממנו יש גם השלכות לתחום האזרחי, ובין אם זה מחקר ייחודי במינו שעשינו על הפילוגיה של הלוחם, כשהוא קולט וסופח גז CO, שאו הוא הגז הרעיל ביותר שהגוף שלנו סופח ללא התרעות, שהגוף לא יודע להתריע בפניו, כאשר זה מצב שבו האנשים הולכים ומורעם בלא שיש להם איזה סימן לזה.

ירון לבנת: אנחנו מבצעים מחקר ארוך שנים, שבסיומו יש פה מערכת שכרגע נכנסת לניסויים בטנקים, שהיא סימולטור ספיחת CO, היא מתריעה מתי הלוחמים אמורים כנראה להיחשף לסכנה, שבעטיה הם חייבים לצאת מהכ או לשנות את המצב שלהם.

עמיר ניר: זה רלוונטי בעיקר לשהייה ארוכה.

ירון לבנת: מרבית המחקרים האלה מבוצעים עם אוניברסיטת תל-אביב, עם הטכניון, ומשתתפים בהם גם אנשי טכנולוגיה.

ירון לבנת: אפשר לראות פה הדגמה של תנאים שבהם נוסע הטנק.

ירון לבנת: ברור שמנוע הטנק צריך לקבל אוויר מסונן, ואתם יכום להתרשם מכמות האבק שצריך לסנן כאשר מנוע הטנק שואב אותו.

ירון לבנת: חברת "בית אל", שנמצאת בזיכרון יעקב, ועוד מספר חברות נוספות שמקיפות אותה, פיתחה טכנולוגיה שמתמודדת עם התנאים האלה.

ירון לבנת: היום היא מיושמת אפילו במערכות אב"כ ביתיות שמורכבות בממ"דים.

ירון לבנת: אני לא יודע כמה אתם מכירים, אבל יש מערכות שיודעות להגן על ממ"ד שלם, לקיים בתוכו אל-לחץ מוגן אב"כ, - זו טכנולוגיה שנגזרה, בסיכומו של דבר, מהשקעות בתחום סינון האוויר שהתחילו בחברה הזאת, והיא יישמה אותה יפה מאוד גם הלאה.

ירון לבנת: אנחנו מנסים להקטין את הסילואטה, את צלת הטנק, לא רק בתחום הנראה, הברור לעין, של לראות את הטנק, אלא גם בתחומים אחרים.

ירון לבנת: זה כמובן תחום מסווג, ולכן אני אגיד עו דברים מאוד-מאוד כלים.

ירון לבנת: אתם יכום לראות, לצורך העניין, טנק שהוא לא מוצנע, בתחום שנראה גמ"מ, גם מימטריים.

ירון לבנת: כאשר הוא נראה בתחום לא מוצנע, רואים מין כתם גדול, כאשר מצחים להצניע אותו, רואים כתם הרבה יותר קטן.

ירון לבנת: הטכנולוגיה הזאת ישימה לכ טיס ולעוד הרבה מאוד תחומים אחרים, חלקם מסווגים יותר, חלקם מסווגים פחות.

ירון לבנת: מחקרים שמבוצעים, בעיקר בשיתוף עם הטכניון, ובתוכם אפילו עבודות לתואר שני של סטודנטים, ועוד הרבה דברים שהם יותר מדעיים ויותר מחקריים, מבוצעים כטכנולוגיות שנגזרות מזה.

ירון לבנת: אותו דבר בתחום התרמי.

ירון לבנת: בתחום התרמי זה קצת פחות מסווג.

ירון לבנת: מובן שגם בתחום התרמי אנחנו רוצים להקטין את החתימה של הטנק, פה כבר יש מוצרים, מוצרים שגם מוצגים בעולם.

ירון לבנת: יש חברה שנקראת "פיברוטקס", היא מייצרת חפת הצנעה לטנק, והחפה ותוצרתה נמכרות בעולם על ידי החברה הזאת, ומיוצאות גם לכם אחרים.

ירון לבנת: תחום שאנחנו נכנסים או עכשיו הוא תחום אקוסטי, של גילוי אקוסטי והורדת חתימה אקוסטית, גם כתחום מאוד-מאוד בעייתי, שיש לו ישימות במקומות אחרים.

ירון לבנת: התחום האלקטרומגני.

ירון לבנת: כולנו משתמשים בפלאפונים, ברור שזאת טכנולוגיה שבתחום האזרחי מאוד נפוצה.

ירון לבנת: לטנק יש בעיות, יש לו הרבה מאוד מערכות, זה המקום להגיד שכאשר אנחנו אומרים טנק, ושלמה פסי ידבר פה בתור מנכ"ל מפעל יציקות, כ-45% מהמחיר שלו זה היי-טק, מערכות הדמיה טרמית, מחשוב, מערכות שטה ובקרה.

ירון לבנת: הוא הכ שבאחוזים ממחירו הוא הכ המתוחכם ביותר בעולם, יותר ממעבורת חלל.

ירון לבנת: במעבורת חלל, על מעטפת הטיסה שלה משלמים כ-80% ממחיר המעבורת, ההיי-טק בתוכה עולה או 20% מעלות הכ, בטנק זה 45% ממחירו- - -

זבולון אורלב: כמה זה במטוס?

ירון לבנת: זה 30%-35%, תלוי איזה סוג.

ירון לבנת: לכן פותחה תשתית ברפא"ל, שמאפשרת לעשות מדידות ברמת הכ של תאימות בין מערכותיו, כולל השפעות חיצוניות עו, וממנו החוצה.

ירון לבנת: נגזרות של זה התפתחו ברבות הימים אפילו למערכת שיודעת להפעיל מטענים באמצעות מערכת אלקטרו מגנטית רבת אנרגיה, שהיום כבר מיושמת.

זבולון אורלב: נבדקת גם חשיפת החייל לקרינה?

ירון לבנת: בוודאי, נבדקת חשיפת החייל.

ירון לבנת: יש תקנים בין-לאומיים, אנחנו מחמירים יחסית לתקן הבין-לאומי.

ירון לבנת: ברור שבטנק פיקוד, שיש בו סדר גודל של עשרה מכשירי קשר, כולם פולטי אנרגיה, מדובר גם בתחום הפילוגי וגם בתחום של עמידה בתקנים, של בטיחות אישית בבירור.

ירון לבנת: פיתחנו מערכות שמאפשרות עקיבה אוטומטית אחרי מטרות, תחום שירד גם לחי"ר ולדברים אחרים, מערכות שפותחו בחברת "אלאופ" ו"אלביט".

ירון לבנת: מה שראיתם פה זו הדגמה של ירי על מסוקים.

ירון לבנת: הטנק מסוגל רות, ואפילו לפגוע, במסוקים במעופם, תוך כדי תנועה, כאשר הוא עוקב אחריהם אוטומטי, וקובע את הפתרון הבסטי לתותח תוך כדי העקיבה.

ירון לבנת: כולנו מכירים מהתחום האזרחי את אותם מכשירי GPS, שאנחנו שמים ברכבים.

ירון לבנת: בטנק מדובר במערכת הרבה-הרבה יותר מתוחכמת, גם מבוססת GPS וגם מבוססת מדידים אינרציאים.

זבולון אורלב: מה זה?

ירון לבנת: אינרציא, כלומר, משתמש בתנועת כדור הארץ ולא בלוויינים.

ירון לבנת: GPS תלוי לחלוטין באות שמגיע מלוויינים, במערכת של לוויינים אמריקאיים שנמצאים מסביב לעולם.

ירון לבנת: אנחנו לא יכום לבסס את הניווט שלנו בטנק רק על ניווט לווייני, כי במקומות מסוימים לא קולטים, וגם ניתן לחסום את זה.

ירון לבנת: לכן אנחנו משתמשים במדדים שמשתמשים במשיכת כדור הארץ כדי לנווט.

ירון לבנת: בבסיס המערכת מדיד שפותח בתמ"מ, בתעשייה האווירית, מבוסס יזר, כחול-לבן, שמיישר קו עם השורה הראשונה של התעשיות בעניין הזה בעולם, והוא מדיד שמשתמש למעשה בתכונות של קרן יזר כדי לדעת את מיקומו של הטנק.

ירון לבנת: נושא אחרון הוא הנדסת אנוש.

ירון לבנת: בסוף, בשורה התחתונה, טנק המרכבה מתוכנן כאשר במרכזו נמצאים הלוחמים.

ירון לבנת: תמיד אנחנו אומרים שאנחנו מפתחים את הטנק מהלוחם והחוצה.

ירון לבנת: נושא הנדסת אנוש זה התחום המפותח ביותר אצלנו, כאשר אנחנו מתעסקים עם תנאי המחייה של החיים בתוך הכם.

ירון לבנת: ניתן לראות פה תרשים של הכם, כשהאנשים נמצאים בתוך הנמ"ר, אותם 11 אנשים, בתנאים אקמיים ותנאי הרעידות שהם חווים, בשיכוך רעידות, במתן מיזוג אוויר כדי לשפר את הנוחות שלהם ואת יכולת התפקוד שלהם, ובהגנה עהם, אם מפגיעת טיל ואם מהרעלה באמצעות גז CO, או מסוגים אחרים של איומים שעלום לגרום להם איזו פגיעה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: חשבתי שתאמרו משהו לגבי התוכניות של 2010-2007.

עמיר ניר: ברמת התוכניות התחלנו את הפיתוח עם מגמה של הצטיידות בנמ"רים, לגבי הטנקים אנחנו ממשיכים להרכיב ולנפק את הכמות הקודמת שסוכמה, אבל אמרתי שאנחנו נמצאים לקראת סופה, וצריך לקבל החלטות.

זבולון אורלב: אין עדיין החלטות למחזור הבא?

עמיר ניר: אין עדיין החלטות למחזור הבא לגבי טנקים.

עמיר ניר: הכוונה היא, שבסדנה המטכ"ת של צה"ל, שתהיה במחצית השנה הזאת, יתקבלו ההחלטות.

עמיר ניר: אני מקווה שיהיה אישור, ואז נוכל להמשיך הלאה.

עמיר ניר: כרגע זה המצב.

זבולון אורלב: אני מאמין שאנחנו מקיימים את הדיון בחלון הזדמנות נכון.

זבולון אורלב: לפחות מהפרסומים הגלויים קראתי שלו לא היתה מלחמה, היתה צריכה להיות סדנה של המטכ"ל שבה היו אמורים לקצץ, יש ויכוח אם 550 טנקים- - -

עמיר ניר: אני לא יודע.

זבולון אורלב: כך היה כתוב בעיתון, אני לא מגלה שום סוד.

שלמה פסי: מפיו של שלמה פלד.

זבולון אורלב: ברור שההחלטה תשתנה, ואני מניח שאנחנו מקיימים את הדיון בחלון הזדמנות נכון.

שלמה פסי: למעשה, מה שנאמר כאן, שהתעשייה היום, החל מ-2007, אם לא יתקבלו החלטות אחרות, לא צפויה לה כל הזמנה נוספת לפרויקט המרכבה.

שלמה פסי: כל הנציגים של המפעם שאתה רואה כאן, ועוד 200 מפעם נוספים שעומדים מאחורינו, אם לא ישתנו ההחלטות היום, לא יקבלו שום הזמנה נוספת עבור פרויקט המרכבה החל מהחודש הזה, ינואר 2007.

שלמה פסי: לכן כל התעשייה נמצאת עכשיו בעמידה מתוחה, בחוסר ודאות וציפייה לגבי ההחלטות.

שלמה פסי: הזמן תם, ההחלטה היתה צריכה להיות ב-2006, יו 2006 היה התאריך האחרון, אנחנו נמצאים כבר שישה חודשים אחרי, ולכן חלון ההזדמנויות שדיברת עו מאוד קריטי ומאוד חיוני.

שלמה פסי: אני מנכ"ל של אורדן בנתניה, מפעל היציקות בנתניה, יש לנו גם מפעל במצפה רמון.

שלמה פסי: אני אדבר על המפעל בנתניה, שהוא מפעל מטלורגי ציקות פלדה.

שלמה פסי: זו טכנולוגיה שלא קיימת בארץ, היא נרכשה לפני למעלה מ-30 שנה בהסכם בין מדינת ישראל למדינה באירופה, אני לא רוצה לציין את שמה.

שלמה פסי: זה ידע אקסקלוסיבי שפותח במשך השנים – אני מדבר על 35 שנה אחורנית – שהגיע כולות קצה עולמיות.

שלמה פסי: למעשה, מפעל היציקות הזה נמצא מבחינת הטכנולוגיה שלו בשפיץ העולמי ביכולת המטלורגית יצור פלדות בסטיות, שעמידות בשחיקה, ישימות לחוות זחל בטנקים, אבל גם להרבה מאוד נושאים אזרחיים.

שלמה פסי: התוצאה היום היא, שהמפעל הולך וגדל כל הזמן באספקט היצוא שלו, כאשר הביקושים העולמיים, בגלל היכולות הייחודיות שפותחו, בזכות פרויקט המרכבה, הן אלה שמקדמות את היצוא לחוץ-לארץ, אבל בלעדי פרויקט המרכבה, שעדיין מהווה, ויהווה ברוב התעשיות כאן, נתח משמעותי, זה לא משנה עכשיו כמה אחוזים – ב"בנטל" הוא דיבר על 25%, אצלנו 40% או 30% - גם החלק השני לא יוכל להתקיים.

שלמה פסי: לכן יש כאן חשיבות אדירה לפרויקט המרכבה בתעשייה, גם כמוביל הטכנולוגי, אבל לא פחות כמוביל תעסוקתי קיומי.

שלמה פסי: היום, המפעל הזה מוגדר כמפעל אסטרטגי, הוא מהווה נתח חשוב במשוואה של הביטחון הלאומי באספקה בחירום.

שלמה פסי: חלק ממלאי החירום מחף למעשה מלאים על המדפים של צה"ל, ואלמלא היה המפעל, היו צריכים להשאיר מאות מיוני שקם על המדפים כמלאים בחירום, כשיכולת הייצור היא חלק מהמשוואה של האיזון של הצרכים הלאומיים.

שלמה פסי: המפעל הזה מהווה תנאי הכרחי לתעשיית רק"ם בארץ, בלעדי המפעל הזה אי אפשר לקיים תעשיית רק"ם בארץ.

שלמה פסי: פלדות מעוגלות שטוחות אפשר לקנות בעולם.

שלמה פסי: בפלדות לצורך בניית טנקים, פלדות יצוקות צורתיות, עקב מועדי אספקה, עקב שינויים בטכנולוגיה שנעשים כל העת בתהך הפיתוח, אי אפשר להתבסס על ייצור מחוץ-לארץ.

זבולון אורלב: בכמה עובדים מדובר?

שלמה פסי: בנתניה יש למעלה מ-250 עובדים, במצפה רמון למעלה מ-30 עובדים.

יעקב זרם: אני מנכ"ל חברת אופיר אלקטרוניקה, עיקר המפעל נמצא בירושם, יש לו חברות בנות בעולם, מספר העובדים בישראל הוא כ-330; מספר העובדים בעולם, עם העובדים בישראל, כ-440; בהיקף מכירות של כ-60 מיוני דולרים.

יעקב זרם: בערך 45 מיוני דולרים זה ייצוא ישיר, ובערך עוד כ-9-8 מיוני דולרים זה ייצוא עקיף, דרך מכירה לתעשיות הביטחוניות, בעיקר בארץ, שמייצרות את זה הלאה.

זבולון אורלב: יתר הייצור זה לא לטנק?

יעקב זרם: הייצור שלנו לטנק קטן מאוד יחסית.

יעקב זרם: התחלנו לפעול לפני 30 שנה, בסוף שנות ה-70, ובתחילת שנות ה-80 למעשה פיתחנו את כל הרכיבים האופטיים למערכות הטרמיות המתקדמות של טנק המרכבה.

יעקב זרם: זה למעשה היה הדחף המרכזי להתפתחות המפעל הזה.

יעקב זרם: כל הידע שנוצר אפשר לנו היום להיות משולבים ב-80%-70% מההיקף של התחומים – זה רכיבים אופטיים, זה העדשות והטלסקופים של כל המערכות שיש היום במדינת ישראל, והייתי אומר לתרום: ל-Core technology של מדינת ישראל, כי טיל לא יעבוד ב ראש ביות, וטנק לא יעבוד ב מערכת ראיית הלה שלו.

יעקב זרם: כמעט אין היום מוצר צבאי שמדינת ישראל מייצרת ב זה.

יעקב זרם: מזל"ט לא נמכר משום שהוא טס, אלא בגלל שיש לו מערכות שהוא יכול להסתכל בהן, וצריך שיהיו לו מערכות ראיית לה המתקדמות בעולם.

יעקב זרם: בזכות הטכנולוגיה שהתחלנו אז אנחנו נמצאים בשפיץ של הטכנולוגיה.

יעקב זרם: ואם אני מדבר על ייצוא ישיר, אפשר לנו לחדור גם לתעשיות הכי מתקדמות היום בארצות הברית, אם זה British aerospace" " או "DRS" או "לוקהיד מרטין", שקונים מוצרים שלנו שמיוצרים במדינת ישראל.

יעקב זרם: התחום האזרחי הוא רב מאוד.

יעקב זרם: אנחנו, לדוגמה, מוכרים היום לתחום כיבוי אש.

יעקב זרם: בישראל זה לא הגיע, אבל בארצות-הברית, כל שנה כ-6,000 מכבי אש מקבם מצלמות אינפרא אדום ומצים מאות אלפי אנשים; או, למשל, זיהוי תקלות במערכות חשמל, אנחנו מוכרים אלפים בשנה; או מצלמות אינפרא אדום; או מכוניות – בתוך כמה שנים בכל מכונית תהיה מערכת כזאת, שתאפשר לראות לטווח של 400-300 מטרים, לא כמו שהיום, שזה 60-50 מטר, וגם בתנאי אובך או בתנאים קשים – מערכות נחיתה של מטוסים שמייצרת חברת "אורגל".

יעקב זרם: אין היום כמעט תחום באלקטרו-אופטיקה, וכנראה גם כל מצלמות הטלוויזיה להגנה ב-On line security יוחלפו במערכות טרמיות, שלא צריכות הארה ולא צריכות שום דבר.

יעקב זרם: כל זה התחיל מפרויקט המרכבה.

יעקב זרם: זה המסר שאני רוצה להעביר.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: לגבי, זה עולם חדש.

זבולון אורלב: בועז תדמור.

בועז תדמור: עכשיו תוכל לשמוע מה שאנחנו עושים.

בועז תדמור: חוץ ממה שפורסם בעבר, "עשות" מתמחה ייחודית בארץ, כפי שנאמר קודם, בשתי טכנולוגיות צבאיות: האחת, פיתוח וייצור ממסרות ראשיות ומערכות תמסורת לטנקים, לנגמ"שים ולרק"ם אחר; והשנייה, פיתוח וייצור מוצרים מסונטרים ממתכת כבדה, שנקראת טונגסטן, שמשקלה הסגו גבוה.

בועז תדמור: כפי שאמרתי, הטכנולוגיה האחת היא מערכות ההנעה, מערכות תמסורת; והשנייה, מערכות מוצרים מסונטרים מטונגסן, שמשקלה הסגו של המתכת הזאת גבוה, פי 2.5 מפלדה, ופי 1.5 מעופרת, ומייצרים ממנה, לדוגמה, חודרני שריון לתחמושת קינטית, שנורית מלוע הטנק, או תחמושת אחרת, רסיסים לתחמושת של טנקים וטים – אני לא אכנס לפרטים – וחלקי תחמושת.

בועז תדמור: זו תשתית ייחודית בארץ, ב"עשות" תשתית ייחודית בתחומים האלה, וידע רחב שנצבר בשטח זה, כוח אדם מיומן, מהנדסים, כולל בע תואר PHD, הנדסאים וטכנאים, שמתמחים בתחומים האלה.

זבולון אורלב: מה סדר הגודל של העובדים?

בועז תדמור: אנחנו 400 עובדים, 50 מיוני דולרים בשנת 2006, יותר בשנת 2007, בשנת 2005 היינו עוד פחות.

בועז תדמור: אנחנו ניצבים בתחומים האלה בשורה הראשונה בין החברות בעולם בשני התחומים, אנחנו מעורבים בייצוא ניכר, ורק בזכות אלה ניתנה למדינת ישראל מידה רבה של עצמאות ואי תלות בזרים.

זבולון אורלב: למה רצו להיפטר מכם?

בועז תדמור: לא רצו להיפטר, רצו להעביר אותנו מבעלות המדינה לבעלות פרטית.

זבולון אורלב: זה מה שהתכוונתי.

בועז תדמור: מבחינה עסקית וניהות זה תהך נכון.

זבולון אורלב: הטענה היתה, שרוצים להעביר אתכם בגלל כישלון עסקי.

בועז תדמור: לא שמעתי על טענה כזאת.

בועז תדמור: אנחנו מייצאים טכנולוגיות צבאיות, בין 15-10 מיוני דולרים בשנה, ב-2006 – כ-13 מיוני דולרים.

בועז תדמור: ללא המשך פיתוח המרכבה וייצורה, הפוטנציאל הזה ידעך וייעלם מהר, הידע יאבד, חברות, ממשלות בחוץ-לארץ שרוכשות מאיתנו, בעיקר על בסיס העובדה שאנחנו מוכרים לצה"ל, זה כרטיס הכניסה שלנו.

בועז תדמור: לדוגמה, הפרויקט התורכי שאנחנו מעורבים בו עמוק, ואני לא אכנס עכשיו לפירוט, על בסיס היכולות האלה, כפי שכבר נאמר כאן- - -

זבולון אורלב: מה שאתה אומר, שאותו ייצוא שלכם מבוסס הרבה מאוד על כך שממשלות אומרות, אם זה טוב לצה"ל, זה גם טוב לנו, ואם זה לא טוב לצה"ל, או גם לנו זה לא טוב.

בועז תדמור: נכון מאוד.

בועז תדמור: חברי ידברו על זה בהמשך.

בועז תדמור: כרטיס הכניסה של כל החברות שיושבות פה, וגם חברות אחרות, הוא העובדה שאנחנו מוכרים לצה"ל, ולמרכבה בפרט.

בועז תדמור: אני אוסיף קצת על מה שנאמר קודם, כדי שתראו את ההשלכות האחרות.

בועז תדמור: אנחנו מעורבים בתחומים נוספים של ייצור וייצוא, בעיקר בתחום התעופתי, אנחנו מייצרים מערכות תמסורת והנעה למטוסים של בואינג ושל איירבס.

בועז תדמור: לא יודעים, אבל כל מטוסי הבואינג 747, 737, האיירבס 380 החדש – כולם מונעים, בחלקים שלהם, במערכות שמיוצרות בלעדית בעולם ב"עשות".

בועז תדמור: אנחנו מייצרים ומוכרים מעגם למנועי טורבינה של מטוסי נוסעים, בעיקר לחברת "רולס-רויס" בארצות-הברית, וגם לחברות אחרות.

בועז תדמור: אנחנו מוכרים משקלות איזון מטונגסטן, מאותה מתכת שהידע לגביה, הידע המטרלוגי, פותח בשביל הצבא.

בועז תדמור: אנחנו מוכרים משקולות לאיזון וחלקים למבנה של מטוסים של בואינג, של התעשייה האווירית, למסוקים של סיקורסקי – הכול תוצאה של היכולות שפותחו למרכבה.

בועז תדמור: נוסף על כל אלה, גם כל מערכות ההנעה לרק"ם.

בועז תדמור: כל סוגי הרק"ם שפותח בישראל, עקב כך שרצינו עצמאות ויכולת להעניק לצבא שלנו יכולות לניידות גבוהה, כולם מפותחים ב"עשות אשקלון".

בועז תדמור: כל זה נעשה באזור עדיפות לאומית א', 12 ק"מ מעזה, אנחנו מעסיקים 400 עובדים בחברה, ועוד מאות אצל קבלני משנה.

בועז תדמור: אם ייסגר הפוטנציאל הזה, המדינה תהיה תלויה תלות מוחלטת ברכש צי הטנקים שלנו, ובתחזוקתו של צי הטנקים, בחברות ובממשלות זרות.

בועז תדמור: אני לא צריך לדבר על אמברגו.

בועז תדמור: אנחנו נתונים באמברגו כל הזמן, גם עכשיו אנחנו נתונים באמברגו, אני לא אכנס לפרטים, אבל החברה ש חווה את זה.

בועז תדמור: נוסף לזה, ייעלם היצוא של תחמושת קינטית על בסיס טונגסטן מישראל בכלל, כי התחמושת הזאת מיוצרת בתעשייה הצבאית.

בועז תדמור: אם אנחנו סוגרים את הקו הזה, שפותח, כאמור, בשביל התחמושת של הטנקים, לא יוכלו יצר בכלל בארץ תחמושת קינטית, ורק חברות בודדות בעולם עוסקות בזה.

בועז תדמור: חוץ מזה, כפי שנאמר, יש חשש שמומחים או טכנולוגים, או אנשים בע ידע, יעזבו, ואו גם יעזבו לחוץ-לארץ.

בועז תדמור: לסיכום.

בועז תדמור: מכרנו בשנת 2006 כ-50 מיוני דולרים, מזה מעל 50% ייצוא בשני התחומים, גם האזרחי וגם הצבאי.

בועז תדמור: כל זה משום שהמדינה החטה לפני 30 שנה להשקיע בטכנולוגיה הזאת, במחקר, פיתוח ויצור, ב"עשות אשקלון", ולבסס בה את היכולת הזאת.

זבולון אורלב: תודה רבה לך, מר תדמור.

זבולון אורלב: יהודה אדמון, יועץ נשיא חברת אלביט מערכות.

יהודה אדמון: אני תא"ל במילואים, הייתי בתפקיד של עמיר ניר עד 1992, ומ-1992 – בתפקידים שונים בקבוצת "אלביט מערכות", ביניהם מנכ"ל חטיבת יבשה, מנכ"ל חברת "אלאופ", והיום – יועץ לנשיא "אלביט", כך שהניסיון המצטבר בחדר הוא משני צדי המתרס.

יהודה אדמון: אני לא חושב שיש הרבה מה להוסיף על הסקירה של עמיר, אבל חשוב מאוד לעמוד מאחוריה.

יהודה אדמון: קבוצת "אלביט מערכות" מונה, מלבד "אלביט", גם את חברות "אשרא", "אל אופ", "תדיראן מערכות", חלק גדול מ"תדיראן קשר", "קינטיקס", וחברות אחרות.

יהודה אדמון: אם נאמר שהמחזור השנתי הוא בערך 1.5 מיארד דולר, 30% ממנו מקומי, ו-70% יצוא.

יהודה אדמון: לגבי מרכיב היבשה אני מוכרח להגיד, לטובת פרויקט המרכבה, ואני לא רוצה להיכנס להיבטים אחרים צבאיים, כי זו לא מטרת הפגישה, הוא פרויקט דגל בחברת "אלביט".

יהודה אדמון: הוא פרויקט דגל בכך, שבתחום היבשה הקמנו על גבו דורות של מהנדסים בדיסציפנות הטכנולוגיות המתקדמות ביותר.

זבולון אורלב: מה התרומה שלכם לטנק?

יהודה אדמון: יגיד ראש מנט"ק, כמעט שש מהטנק.

עמיר ניר: סדר גודל של כ-30% מהטנק הן מערכות בקרה של "אלביט מערכות".

יהודה אדמון: אנחנו מייצרים לטנק את בקרת האש, שמורכבת ממחשבים, ממערכות תצפית יום לה, אלקטרו-אופטיות, טרמיות, תכנון המערכות, מערכות הנעת הצריח החשמות, כל המחשוב, כל השטה והבקרה, דרך חברת הבת שלנו "קינטיקס", מערכות מיזוג אוויר, וכל מה שהוזכר פה בנושאים האלה.

יהודה אדמון: כשאני מופיע בעולם ונותן סקירות לאנשים, הרצאה על קדם ייצוא, אני אומר שכל מה שמכניסים לטנק הזה הופך אותו מפלדה מתה לחיה, למעט המנוע, זה בקבוצת "אלביט מערכות", זה מה שנותן נשמה בתוך הטנק הזה.

יהודה אדמון: זה יישמע טיפה מצי, אבל זה נותן הגדרה לעניין.

יהודה אדמון: חינוך המהנדסים – כוועדת המדע והטכנולוגיה - מאות ואלפי מהנדסים.

יהודה אדמון: חברת "אלביט" היום היא 7,000 איש – עוסקים בפרויקטים רבים.

יהודה אדמון: התשתית החינוכית והבסיס של מהנדסי אלקטרוניקה, מהנדסים אלקטרו-אופטיים, מהנדסי תוכנה – כל הטופ של הטופ של הטכנולוגיה, המקור שלו, ההתחלה שלו - ספינת הדגל היא "אלביט".

יהודה אדמון: יש עוד פרויקטים שלא צריך לזלזל בהם, וזה נושא של חינוך המהנדסים.

יהודה אדמון: נושא של קדם ייצוא.

יהודה אדמון: אנחנו מייצאים 70% מהמכירות שלנו.

יהודה אדמון: פרויקט המרכבה הוא קדם-ייצוא מספר אחת, הן ב המרכזית, בכך שאנחנו מייצאים טכנולוגיות הקשורות בו.

יהודה אדמון: הוזכר כבר שלוש פעמים הפרויקט התורכי, חלקנו יחד עם התע"ש בפרויקט התורכי הוא בכלל לא בר ביצוע, לא בר חשיבה ב פרויקט המרכבה, והיום מדובר גם על אופציות נוספות להגדיל, ולא יעלה על הדעת שמדינות יקשרו אתנו קשר אם לא יהיה הבסיס הזה.

יהודה אדמון: כמו שאמרת: אם צה"ל לא רוצה, למה אחרים ירצו.

יהודה אדמון: את הסיפורים האלה, שאין להם תקציב, אף אחד לא קונה.

יהודה אדמון: הנושא השני זה קדם ייצוא.

יהודה אדמון: הון אנושי הוא נושא ראשון.

יהודה אדמון: נושא ששי, אני קורא לו "הקטר הטכנולוגי", שאפשר לראות גם בהון האנושי, אבל הקטר הטכנולוגי, הזכיר את זה קודם יעקב זרם, שמאפשר לעשות Spin off לנושאים אחרים.

יהודה אדמון: רק להזכיר, המצלמה שמצלמת בחלל, ב"אופק", מתוצרת "אלאופ", הרקע שלה הוא פרויקט המרכבה.

יהודה אדמון: יש מוצרי לוואי מפרויקט המרכבה בתחום הרפואה, בתחום הרובוטיקה ובתחומים נוספים.

יהודה אדמון: אם נסכם, המרכבה כתרומה למדע וטכנולוגיה בהון האנושי, בתרומה יצור ובתרומה למוצרי לוואי, היא מעל ומעבר, ופרויקט המרכבה לנו הוא פרויקט דגל.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: לפני אברהם בר-דוד ביקש חבר הכנסת אלכס מילר להתייחס.

אלכס מילר: בעוד כמה דקות אני צריך לצאת לוועדה אחרת.

זבולון אורלב: בגללו אני צריך לעזוב, כי הוא היוזם של הדיון בוועדה לביקורת המדינה.

אלכס מילר: אין ספק שכל קיצוץ וכל סטייה מנתיב במו"פ של טנק המרכבה, או כל מו"פ שקשור לביטחון המדינה, יכול לפגוע קשות, גם בביטחון וגם במצב הכלכ של המשק הפרטי.

אלכס מילר: בטוח שיש אצלנו כאלה שחושבים שהמצב הביטחוני של מדינת ישראל יכול להרשות לקצץ בפרויקטים מסוג כזה.

אלכס מילר: אני בספק שהתשובה לאלה שהם צודקים.

אלכס מילר: היום אנחנו נאלצים להתמודד עם האיומים היומיומיים בביטחון המדינה.

אלכס מילר: הפיתוח של פרויקטים מסוג טנק המרכבה ודומים לכך נותנים למדינת ישראל כוח להתמודד עם מדינות אחרות בפיתוח, וכמו שאומרים, "אור לגוים" מבחינת הפיתוח שאנחנו עושים.

אלכס מילר: חשוב מאוד לא לשכוח שכל כך הרבה משפחות מתפרנסות מהפרויקטים האלה.

אלכס מילר: לקצץ ולהמר על כך שאם יהיה משהו כמו המלחמה שהתמודדנו איתה בקיץ, נוכל לקנות את הטנקים או את המוצרים ממדינות אחרות, זאת טעות.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אם תפנה, בסיכום או בהחלטת הוועדה, לאותם גורמים שצריכים לקבל החלטות, הפנייה צריכה להיות לא רק לא לקצץ בעניין או לחשוב על צמצום הנושא הזה, אלא להפך, לפתח ולהשקיע יותר ויותר, בשביל להבטיח ביטחון לאזרחים ולמדינה כולה.

אלכס מילר: תודה.

אברהם בר דוד: חברת "אימקו" היא חברה ציבורית.

אברהם בר דוד: המחזור השנתי שלה הוא כ-70 מיוני שקם.

אברהם בר דוד: החברה פועלת בשני מקומות: בנשר, ד חיפה, ובנהריה.

אברהם בר דוד: רוב העובדים, כ-140, בנשר, והיתר בנהריה.

אברהם בר דוד: החברה עוסקת במערכות חשמל לטנק המרכבה, כשזה בעצם 60% מהיקף הפעילות של החברה.

אברהם בר דוד: אבל בזכות זה שאנחנו עוסקים בטנק המרכבה, אנחנו מקבם את ה-40% שבהם אנחנו קבלני משנה של "אלתא", של 'רפא"ל', של "אלביט", של כל מי שעוסק בתחום של מערכות חשמות, שבהן צריך להיות חיבור שבין מחשב לבין אמצעי ראיית לה, בין מחשב לבין קופסת הבקרה והשטה של האדם.

אברהם בר דוד: 60% מפעילותה של החברה זה בטנק המרכבה, ו-40% זה בזכות טנק המרכבה, כולל פרויקטים שהם פרויקטים בייצוא, כי גם אנחנו מעורבים בכל הכם האחרים בזכות זה שצברנו את הידע.

אברהם בר דוד: החברה קיימת למעלה מ-30 שנה.

אברהם בר דוד: כל מה שנאמר פה נכון, אני רוצה רק להדגיש דבר אחד, חלון ההזדמנויות שאנחנו נמצאים בו עכשיו הוא מצומם מאוד בלוח-הזמנים, כי כל תהך קבלת ההחלטות, שנדחה ממאי או מיו שנת 2006, הביא את התעשיות האלה להקפאה.

אברהם בר דוד: תעשייה באופן טבעי לא יכולה לחיות הרבה זמן בהקפאה, שינוי תהך בתעשייה הוא תהך ארוך מאוד.

אברהם בר דוד: אם תעשייה עומדת שנה, ולא יהיו לה מכירות, או עבודה לאנשים שלה, היא תיאלץ לפטר אותם.

אברהם בר דוד: לגייס מחדש ולהקים מחדש אותה תשתית, לוקח הרבה יותר זמן והרבה יותר מאמץ.

אברהם בר דוד: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: ישראל זילבר.

ישראל זילבר: מנכ"ל "עגם", מפע מתכת במעלות שעל גבול הצפון, רק מספר קילומטרים מהגבול.

ישראל זילבר: אנחנו מעסיקים כ-100 עובדים.

ישראל זילבר: לפני כשלוש שנים היינו בסך הכול 65 עובדים, וחלק ניכר מההתפתחות שלנו והגידול שלנו, שהכפלנו את מחזור המכירות, היה בזכות טנק המרכבה.

ישראל זילבר: בין השאר פרצנו יצוא, באופן עקיף, יחד עם חברה אחרת, ייצוא לצבא האמריקאי, חלקו הגדול לעירק, בזכות היכולות הטכנולוגיות שלנו.

ישראל זילבר: זה בסך הכול מפעל שלא מוגדר כהיי-טק, אבל בסופו של דבר הוא קצת מעבר לזה.

ישראל זילבר: ביצענו לא מעט השקעות גם בשנים 2006-2005 וגם ב-2007.

ישראל זילבר: אנחנו הולכים להכפיל את ההשקעות שלנו, הכול ממקורות עצמיים, אנחנו לא מבקשים שום דבר מהמדינה, הכול בעצמנו.

ישראל זילבר: בסופו של דבר אנחנו עושים בטנק המרכבה תאים מסוימים, אלה נקראים תאי כנף, ותאים אחרים, סל צריח שאתם רואים מאחורי הטנק, ופריטים אחרים.

ישראל זילבר: גם במלחמה עצמה המשכנו לעבוד.

זבולון אורלב: זה מוצר היי-טקי?

ישראל זילבר: זה מוצר לא-טק, כי זה מפעל מתכת, אבל הוא קצת מעבר לזה, וגם הפיתוח עצמו.

ישראל זילבר: כשהיינו צריכים לפתח מוצרים בתאים המיוחדים, ובדברים אחרים, עשינו את הפיתוח יחד עם הצבא, יחד עם רפ"ט.

ישראל זילבר: גם היכולת הטכנית שיש אצלנו, אצל המהנדסים, אצל הרתכים, אצל המסגרים, נותנת פתרונות גם לצבא ולגם יצוא, שבא בזכות טנק המרכבה.

ישראל זילבר: 30% מהמפעל זה פעילות לטנק המרכבה, 30% פעילות למשרד הביטחון או לגורמים צבאיים אחרים בזכות טנק המרכבה, בין השאר לטנק התורכי שהוזכר כאן.

ישראל זילבר: הגיבוי שלנו והיכולת לתת פתרון למדינה קודם כול, גם בזמן חירום, כמו במלחמה, באו לביטוי, למשל, בנושא של ציר פילדלפי, כשהיו בעיות והיה צריך לתת פתרונות, גם פתרונות הנדסיים, יכולת לתת פתרון בזמן אמת.

ישראל זילבר: וכשיש היכולת ההנדסית והייצורית בארץ, זה דבר שלא יסולא בפז, כי בציר פילדלפי כשהיו בעיות היו צריכים פתרונות מעכשיו לעכשיו.

ישראל זילבר: אם היינו צריכים יבא טנקים מחוץ-לארץ, אי אפשר היה לתת פתרון מעכשיו לעכשיו, כי שום גורם, אפילו בארצות-הברית, לא היה מגיב בזמן אפס.

ישראל זילבר: רק בזכות זה שיש תעשייה מקומית, עם ידע מקומי, ניתן לתת פתרון בזמן אמת, ולהביא דולרים למדינה בזכות הייצוא.

ישראל זילבר: הדברים האלה סופר חשובים, ואסור להפסיק את טנק המרכבה, בין השאר, מההיבטים האלה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: ביקשו, מחוץ לרשימה, עוד שני מגיבים.

זבולון אורלב: אני מבקש בקצרה.

משה פולט: חייבים להודות שההתפתחות המהותית שלנו כחברה, שעושה מנועים מיוחדים ומדויקים, היא תודות לפרויקט המרכבה.

משה פולט: אם אפשר בדקה, אנקדוטה.

משה פולט: האלוף ישראל טל, טק, חיפש בזמנו תחף להנעה ההידראות שהיתה בטנקים הישנים של צה"ל.

משה פולט: ביחד עם "אלביט" חיפשו פתרון חשמ, הם מצאו חברה גרמנית שתספק להם מנועים חשמים לטובת ההנעה של הצריח.

משה פולט: המנועים כשלו בניסיון הראשון, הם לא עמדו בעומס ונשרפו.

משה פולט: לא פחות ולא יותר, הוא מצא את בנטל ב"דפי זהב", הוא ביקש מבנטל לנסות לתקן את המנועים האלה, ובשיא חוצפתם של המהנדסים שהיו באותה התקופה הם אמרו: לא נתקן לך את המנועים האלה, נתכנן ונייצר אחרים, שיעמדו במשימה.

משה פולט: לשמחתנו, בניסיון הראשון זה צלח, ומאותו רגע אנחנו מוגדרים כבית הפיתוח להינעים חשמים לטובת פרויקט המרכבה.

משה פולט: מאז ועד היום בנטל התפתחה, ומספקת לטובת הפרויקט הזה כ-20 מנועים שונים, לטובת פרויקט המרכבה.

משה פולט: התרומה העיקרית של פרויקט מרכבה סימן 4 היא מעבר לטכנולוגיות מתקדמות יותר של הינעים חשמים.

משה פולט: אני לא אלאה אתכם ביותר מדי מונחים, אבל יש מעבר לטכנולוגיות שיוצרות מנועים מדויקים יותר, עמידים יותר, שהחזיקו מעמד לאורך יותר שנים, וחלק מהיכולות המיוחדות של הטנק הזה, מבחינת הטיווח שלו, מבחינת הכוונות, מבחינת מיזוג האוויר – חלק גדול מהאנשים שישובים פה הם לקוחות שלנו: "קינטיקס", ברמת המיזוג, "אלביט" ו"אלאופ", ברמת בקרת הצריח ובקרת אש – הן תודות לטכנולוגיות מאוד מיוחדות, מאוד מדויקות, על קצה גבול היכולת של הטכנולוגיה.

משה פולט: אנחנו מזהים שני איומים כתוצאה מהפסקת הפרויקט: יש סוג של טכנולוגיית מנועים, שמייצרים עבור פרויקט המרכבה בכמויות סבירות, וכתוצאה מזה אנחנו מייצרים אותה טכנולוגיה, ולפעמים אותם מנועים, עבור פרויקטים מיוחדים אחרים כמו, לוויינות, אנחנו נמצאים בלוויינים, גם ישראים, גם בחוץ-לארץ; אפשר לדבר על הפרויקט של גאו, הוא פרויקט GPS, המנועים האלה נמצאים גם שם, בחלל.

משה פולט: הפסקת הפרויקט, ואפילו ירידת הכמויות של הפרויקט הזה, ואפילו המעבר לכ העתידי שצוין פה, הנמ"ר, תפסיק את ההשקעה בטכנולוגיה הזאת.

משה פולט: מבחינת בנטל אנחנו מזהים שיכול להיות שיהיה לנו קושי אמיתי לספק לשאר הלקוחות שלנו את הטכנולוגיה הזאת, במיוחד במחירים סבירים, בגלל הנושא הכמותי.

משה פולט: אנחנו מעסיקים מספר לא קטן של מדענים יוצאי חבר המדינות, האנשים האלה, בהרבה מקרים, באים עם כל מיני התמחויות שהיו מקובלות ברוסיה ופה לא מכירים אותן.

משה פולט: למשל, אלקטרו-מכניקה.

משה פולט: זה תחום שהוא לא מפותח בארץ, אבל יש כמה דוקטורים שיושבים אצלנו, ומהנדסים בתואר ראשון ובתואר שני, שבאו עם ההתמחויות האלה ברמות מאוד גבוהות מהטכניות של ברית-המעוצות לשעבר.

משה פולט: הם האורים והתומים שלנו, ובזכות הידע הזה שלהם אנחנו מעסיקים אותם אצלנו.

משה פולט: לא רק אם נרד בכמויות, גם אם לא נמשיך להשקיע בפיתוח טכנולוגיות מיוחדות בתחום האלקטרו-מכניקה, אנחנו רואים שיכולה להיות בעיה בעתיד בנושא של העסקת עובדים עום חדשים.

זבולון אורלב: המסר ברור, מר פולט.

זבולון אורלב: איל בן חיים, בבקשה – אחרון הדוברים.

איל בן-חיים: אני סמנכ"ל ומנהל חטיבת היבשה על שם סלבין בתעשייה הצבאית.

זבולון אורלב: על שם מי?

איל בן-חיים: סלבין, היה פעם מנכ"ל תע"ש במשך שתי קדנציות.

איל בן-חיים: אנחנו עוסקים במערכות למרכבה מתחילת הפרויקט, אנחנו מדברים על שלוש מערכות עיקריות: מיגון, תותח ומיסב הצריח.

איל בן-חיים: דיברו כאן והזכירו קודם את פרויקט ההשבחה של הטנק התורכי, התוכנית הזאת מנוהלת אצלנו.

איל בן-חיים: פרויקט בהיקף של 700 מיוני דולרים, ואין כמוהו פרויקט השבחה בעולם.

איל בן-חיים: אנחנו לא היינו מקבם על עצמנו ולא היינו זוכים בפרויקט הזה לולא פרויקט המרכבה.

איל בן-חיים: אנחנו היום מעסיקים כ-430 עובדים, ואנחנו גדם בגלל הפרויקט התורכי, אנחנו מוכרים בהיקפים פנומנים בגלל הפרויקט התורכי, ואנחנו ממשיכים בקווי היצור שהם מקבים לקווי המרכבה, גם אצלנו וגם בתורכיה.

איל בן-חיים: בסך הכול יש קשר חד, חד-ערכי, בין הפרויקט הזה לפרויקט ההשבחה, וכמובן, היינו רוצים לראות המשך של פרויקט כזה, גם בתורכיה וגם במקומות אחרים.

איל בן-חיים: לא יהיה ניתן לדבר על המשך כזה אם לא יהיה פרויקט מרכבה.

איל בן-חיים: הקמנו מוקדי ידע, ומוקדי הידע האלה יגוועו ולא יהיו אם לא ימשיכו את הפרויקט.

איל בן-חיים: כשנרצה ביום מן הימים להקים מוקד ידע כזה אצלנו בישראל, לא נוכל לעשות זאת, כי המהנדסים לא יהיו פה, ותשתית כזאת להקים, זה עשרות בשנים.

עמיר ניר: חוב מוסרי.

עמיר ניר: כל מה ששמענו ביחד, גם מה שהצגנו וגם מה שהאחרים הציגו, כל ההמצאות, כל התהכים המיוחדים, הפילוסופיה שמאחורי זה נובעת מהאלוף ישראל טל.

עמיר ניר: כולנו כאן רואים את עצמנו סטודנטים שלו, הכול שלו ובזכותו.

עמיר ניר: תודה.

זבולון אורלב: תודה שמצאת לנכון לומר את הדברים.

זבולון אורלב: חבר הכנסת אטוב, בבקשה.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, בתחילת הדיון שאלתי איפה המתנגדים, כנראה הם נעלמו, אבל בין היתר חשוב שהם ישמעו את כל המרכיבים החשובים, גם אלה שאומרים שחסר להם כסף בתקציב, שיבינו כמה כסף הטכנולוגיות האלה מכניסות לתקציב המדינה, וכל שקל שהם משקיעים בפרויקט חוזר, ואו כפים.

רוברט אילטוב: גם אני מבין שפרויקט המרכבה הוא בעצם מנוף כלכ, ולא רק מנוף כלכ, ושצה"ל הוא שדה ניסויים של אותן חברות, שיכולות לבוא עם כרטיס ביקור ולהגיד: המוצר הזה נבדק, הנה התוצאות, הנה הרווח.

רוברט אילטוב: ברגע שצה"ל לא יהיה לקוח, אנחנו מאבדים את כל המינוף של אותן חברות שנמצאות פה.

רוברט אילטוב: וזה לא רק העניין התקציבי, אלא זו גם בעיה כלכת למדינת ישראל, זה לא רק 250 מיוני דולר שהמדינה משקיעה.

רוברט אילטוב: עם המינוף, זה או 1.5 מיארדי דולר, כל התעשיות שמתעסקות בזה ומייצאות את רוב הסחורה לחוץ-לארץ.

רוברט אילטוב: אנחנו, כחברי כנסת, צריכים להעלות את הנקודות האלה במקומות הרלוונטיים כאן בכנסת ולדחוף את זה קדימה, שהפרויקט לא ייסגר.

רוברט אילטוב: כך זה נראה על פניו.

זבולון אורלב: תודה רבה, אני קודם כול מודה לחברים שבאו, מהצפון הרחוק ועד הדרום, טרחו והשתתפו.

זבולון אורלב: אמרתי, שכאיש חי"ר אני לא תמיד מודע להיבטים אחרים שמתקיימים כאן במדינה, ואני יוצא מהישיבה הזאת קודם כול, כישרא ויהודי מאוד גאה בהישגים הטכנולוגיים והמדעיים שבאים די מיצוי בטנק המרכבה, וזה הישג גדול מאוד של המדע והטכנולוגיה, המחקר והפיתוח הישראים, ואני בהחלט מודאג ומוטרד מכך שעלולה להיות החלטה שתפגע.

זבולון אורלב: אני לא רוצה להיות ראש קטן, וברור לחלוטין שהשיקום בדבר הפרויקט הם שיקום הרבה יותר רחבים.

זבולון אורלב: יש כאן שיקום גיאו-אסטרטגיים רחבים מאוד, שקשורים בתפיסת הביטחון של מדינת ישראל, תפיסת האיומים, תרחישי הסיכון למיניהם, והדברים, אני מניח, גלויים וידועים.

זבולון אורלב: מעבר לכל השיקום צריך להינתן משקל גדול יותר במפורש להמשך הפרויקט בגלל שורה ארוכה של נימוקים שציינו כאן, מעבר למה שמציינים שהוא "קטר" טכנולוגי ושהוא דגל מדעי וטכנולוגי.

זבולון אורלב: כלומר, יש לו השלכות רוחב אזרחיות וביטחוניות רחבות מאוד, וגם ארוכות טווח, שעלולות לפגוע ביסודות שלנו, גם בעצמאות הביטחונית שלנו וגם במעמד הטכנולוגי המדעי של התעשייה שלנו.

זבולון אורלב: הסוגיה של בריחת מוחות היא סוגיה קשה מאוד במדינת ישראל, הוועדה הזאת שמעה דוחות קשים מאוד, ואין ספק שצמצום או סגירת הפרוייקט רק תחמיר מאוד ותעצים את תופעת בריחת המוחות.

זבולון אורלב: דרך אגב, אנחנו היצואנים המצטיינים בעולם של אנשי מדע וטכנולוגיה ברמות הגבוהות ביותר של דוקטורים ופוסט-דוקטורים, לכן אנחנו צריכים להביא בפני מקב ההחלטות את השיקום הנכבדים.

זבולון אורלב: בעיני, החוסן הלאומי שלנו, מעבר לשיקום שעושה מערכת הביטחון, קשור גם באיכות המדעית והטכנולוגית, שלפרויקט המרכבה יש תרומה מאוד חשובה בה.

זבולון אורלב: כציוני אני חושב שהחוסן הלאומי קשור בהחלט גם בערכים, בעניינים שברוח, לא רק בעניינים של מדע וטכנולוגיה.

זבולון אורלב: רוח הלוחם בתוך הטנק לפעמים שווה יותר מעובי הפלדה.

זבולון אורלב: ברור שרוח הלוחם, המוטיבציה, ויכולותיו, הם מאוד חשובים, אבל גם הסביבה הלוחמת שלו היא מאוד-מאוד חשובה.

זבולון אורלב: ומשיקום של חוסן לאומי יש נחיצות ויש חשיבות להמשיך את הפרויקט הזה.

זבולון אורלב: מה עוד, שהנתונים שהוצגו כאן לגבי המערכה האחרונה בלבנון הוכיחו שלטנק יש יכולות טובות יותר, וכנראה גם זולות יותר, ביחס לטנקים אחרים שמייצרים בעולם.

זבולון אורלב: אנחנו נפנה לראשי מערכת הביטחון, בראשם לראש הממשלה, נביא בפניהם את הדברים, ייתכן שגם נבקש דיון המשך עם שר הביטחון בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: יש כאן גם השלכות חברתיות מרחיקות לכת, לא רק השלכות כלכות, שציין בצדק חבר הכנסת אטוב.

זבולון אורלב: מדובר בתעסוקה גם היי-טקית וגם לאו-טייקית, שפרוסה על פני כל מפת הארץ, כולל באזורים של עדיפות לאומית, גם אשקלון, גם נהרייה, גם מעלות, גם שדרות, ואני מניח שיש עוד מקומות, בעיני, גם מצפה רמון עם 30 עובדים.

זבולון אורלב: לעובדים האלה אין שום חלופה אחרת, זו התעסוקה היחידה האפשרית, ולכן אני מאמין ששר הביטחון, שנותן חשיבות גם להיבט החברתי, הנקודה הזאת היא גם נקודה חשובה מאוד.

זבולון אורלב: מבחינת ועדת המדע והטכנולוגיה, פרויקט המרכבה הוא, כמו שציינו כאן, פרויקט דגל, או מחמשת הפרויקטים הגדום, המשימות הטכנולוגיות המדעיות, שמדינת ישראל עוסקת בהם בתחום המדע והטכנולוגיה.

זבולון אורלב: כאב מאוד לראות בתמונות בטלוויזיה שמטוס הלביא ממריא בסין.

זבולון אורלב: אני לא הייתי אז במערכות השלטוניות, אני לא יודע אם ההחלטה היתה נכונה או לא נכונה, להחט יצר את הלביא או להפסיק יצר את הלביא, לא הייתי אז בקיא בכל הסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: עם זאת, כשאני רואה הישגים מדעים וטכנולוגיים ישראים ממריאים בשמי סין, תחת הייצור הסיני, יש כאן טעם של החמצה, או כשאני מגיע לאילת ורואה מפעל סיני יצור אצות ים--

אברהם בר דוד: יפני.

זבולון אורלב: זה באזור, לא טעיתי הרבה, האצבע קצת זזה.

זבולון אורלב: אין לי יכולות אלקטרואופטיות כמו שלכם, אני לא רואה כל כך טוב.

זבולון אורלב: --זה גם כואב, ויש פה הרגשה של החמצה, ותפקידנו להתריע, לבקר את המערכת השלטונית ואת הרשות המבצעת, וזאת נעשה.

זבולון אורלב: הישיבה הזאת ת הרבה מאוד, גם לאלה שצפו בנו, להבין את החשיבות של הפרויקט ולעשות כל דבר אפשרי כדי שהוא יימשך.

זבולון אורלב: תודה רבה, לכם.