הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 51, 2007-01-24 09:00

זבולון אורלב: בוקר טוב חברים, אני מקדם את פניכם בברכה רבה.

זבולון אורלב: אנחנו מקיימים דיון על דוח מבקר המדינה 56ב' בסוגיית הגנת מלונות באזור ים המלח מפני הצפה.

זבולון אורלב: הדיון, אדוני השר, הוא לא הדיון הראשון, לא בוועדת ביקורת המדינה ובכיפה השניה שלי, אני גם יו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה, וגם שם קיימנו דיון בנושא הזה.

זבולון אורלב: אמנם דרך הבולענים, אבל הגענו גם לסוגייה הזאת של הסכנה מפני הצפה.

יצחק הרצוג: אנחנו דווקא מוכנים לתת לך עוד כמה ועדות.

זבולון אורלב: העיקר שאני אשאר באופוזיציה, אני יודע.

זבולון אורלב: הבעיה העיקרית כרגע זה שמהדוח עולה, שהמדינה איננה מקדמת את פני הרעה.

זבולון אורלב: החלטות נידחות, יש התעלמות מהחלטות וכתוצאה מכך, בעצם אין החלטה אסטרטגית של המדינה כיצד לטפל בנושא הזה.

זבולון אורלב: אנחנו איננו יודעים אם כבר נבחרה סופית החלופה מבין כל החלופות.

יצחק הרצוג: קודם כל, תודה לחברי הוועדה, תודה לך אדוני היו"ר, לכל הנכבדים והאורחים שנמצאים כאן.

יצחק הרצוג: בעצם הרבה מאוד מהשחקנים שנוגעים לנושא הזה, משרד התיירות לקח על עצמו את המשימה לטפל בנושא הגנות ים המלח, אבל המשימה היא לא יכולה להיות רק בידי משרד התיירות.

יצחק הרצוג: יש הרבה שותפים, קודם כל, יש שותפים לאחריות, אבל לא נתחיל את הדיון על האחריות, יש לי הרבה מה לומר על האחריות וחלק מהנוכחים כאן יודעים ומודעים לעמדתי בנושא הזה.

זבולון אורלב: בבקשה.

שי וינר: בוקר טוב.

שי וינר: כפי שהשר אמר גם, בחצי השנה האחרונה חלה התקדמות גדולה מאוד בכל הטיפול בנושא הגנות ים המלח, כאשר אני אציג גם את הבעיה, גם את כיווני הפתרון וגם את כל המבנה הארגוני שהיום אנחנו עובדים בו עם כל השותפים, שרובם נמצאים פה בחדר.

שי וינר: וכפי שנאמר פה, כתוצאה מהליך הייצור הנוכחי של מפעלי ים המלח, מפלס המים עולה ב-20 ס"מ כל שנה וקיימת סכנה כפולה של הצפה של המלונות, גם מעל הסוללה שהיום עומדת וגם בעצם מתחת לסוללה שמאיימת להציף ובחלק ממקומות כבר יש חדירה של מים, של כניסות כאלה ואחרות, אל כיווני היסודות של המלונות.

זבולון אורלב: את המשפט הבנתי, אבל איפה יש חדירה.

שי וינר: יש היום גם במלון נירוונה, גם במקומות אחרים, כבר מעבר של מים שחודרים מתחת לסוללה.

שי וינר: אנחנו תכף נראה את זה גם באופן גרפי.

יצחק הרצוג: אנחנו גם העברנו כסף לחיזוק הבסיס.

שי וינר: תכף נדבר גם איך אנחנו מטפלים גם בזה וגם נראה את זה בצורה גרפית על מה אני מדבר.

שי וינר: לכן יש צורך להגן על החוף, על התשתיות, על מתקני החוף ובעיקר על בתי-המלון.

זבולון אורלב: אני צוחק כי בשבת הבאה נקרא את פרשת "בשלח" ושמה כתוב, "והמים להם חומה מימנם ומשמאלם".

שי וינר: יש חומת מים מימין ומשמאל.

זבולון אורלב: צריך לעשות חומות שהמים יהיו...

שי וינר: בדיוק, וחומה קיימת גם היום, כאשר רואים שהמים מבריכה 5 עוברים מתחת ויש מעבר למי התהום.

שי וינר: והסכנה שהמים יעלו מעבר לסוללה, הרי כמו שראיתם, אילוסטרציה קדימה, מלון אחד שם ירד ובעצם זאת הסכנה, גם מלמטה וגם מלמעלה.

שי וינר: שלבים בביצוע הגנות.

שי וינר: שלב א' התחיל, בזמנו בוצע בשנות ה-90 וכבר בהיסטוריה די רחוקה, חלקו החזיק, חלקו לא החזיק מעמד והמים המשיכו לעבור לכיוון המלונות, לכיוון האזור התיירותי.

שי וינר: כיום נמצא אזור א' (2) לביצוע וזה בעצם הטיפול העכשווי במים שהראיתי קודם שזורמים מתחת למי התהום, מתחת לסוללה, בעצם אנחנו ככה במהלך של עבודה עם חברת סמט שהיא בעצם אמורה לשאוב את המים.

זבולון אורלב: מי מממן את העבודה הזאת?

שי וינר: אני כבר אענה.

שי וינר: לשאוב את המים ולהשפיל את המים, להוריד את מפלס מי התהום על-מנת שירדו מגובה היסודות.

שי וינר: המימון אמור להיות בהתאם לחוק ההסדרים 2002, שמומן חצי מהמדינה ושישית, שישית ושישית על מלונות, מפעלי ים והמועצה.

זבולון אורלב: וכולם עומדים בזה?

שי וינר: לא.

יצחק הרצוג: לצערנו שני גורמים לא משתתפים ואני מוחה על כך גם לפרוטוקול.

זבולון אורלב: מ?

יצחק הרצוג: המועצה האזורית והמלונות.

דב ליטבינוף: למה אתה אומר דבר כזה?

יצחק הרצוג: המועצה נתנה את חלקה?

דב ליטבינוף: שמנו עכשיו שני מיליון ₪.

יצחק הרצוג: לא, אבל אתם שמתם את השישית?

דב ליטבינוף: כן.

שי וינר: לא, בואו.

שי וינר: עד היום הושקע בשלב הזה כמאה מיליון ₪, כאשר עפ"י החוק באמת זה צריך להיות חצי, שישית, שישית ושישית.

שי וינר: מפעלי ים המלח עומדים בתשלום ואין שום בעיה בתשלום הזה.

שי וינר: גם המלונות וגם המועצה לא משלמים.

דב ליטבינוף: לא, לא.

יצחק הרצוג: לא נתת את השישית המלאה מאז ועד היום.

יצחק הרצוג: קודם כל, חשוב לומר את האמת.

יצחק הרצוג: השישית המלאה מאז ועד היום, לא נתת.

יצחק הרצוג: גם המלונות לא נתנו.

יצחק הרצוג: אנחנו מודעים לכך שהעלויות מאוד גדולות ולא כל אחד יכול לשאת בכל התקרות, אבל בואו קודם כל נגיד את האמת לוועדה, שיש חוק, צריך לדעת לשלם אותו ולעמוד בו, נורא קל להצטדק על חשבון המדינה.

דב ליטבינוף: אבל קודם כל צריך לקבוע חוק שאפשר לעמוד בו.

יצחק הרצוג: בסדר, קל להצטדק על חשבון המדינה.

זבולון אורלב: יש לי הצעה.

זבולון אורלב: נזמין את השר, תקיימו דיון ביניכם.

יצחק הרצוג: הם יודעים את דעתי בעניין השר.

זבולון אורלב: כבוד השר, אם אפשר שתאפשר לי לנהל את הישיבה, תודה.

שי וינר: פה אני חייב לציין שלמרות שהחוב לא שולם, בהסכמה עם האוצר החלטנו להפריד בין ההוצאה התקציבית, בין הביצוע לבין הגביה, וגם תוקצבו גם ברמה של אופציה להוציא את המכרזים בהיקף המלא.

שי וינר: ואנחנו עושים את העבודה בכל מקרה ולא עצרנו והאוצר אפשר לנו להמשיך.

שי וינר: ומצד שני, הם באמת צריכים לגבות על-מנת שלא נתקע בהמשך ושכל השותפים יעמדו בהסכמות ובחקיקה.

זבולון אורלב: כלומר, מה שהיה שמצופה אם העבודות עד היום זה 100 מיליון, אז כל אחד היה צריך לשלם שישית, שישית ושישית.

דב ליטבינוף: זה 18 מיליון ₪.

זבולון אורלב: 18 מיליון ₪.

זבולון אורלב: כמה הם שילמו כל אחד, ים המלח שילמה את כל השישית שלה?

שי וינר: ים המלח מלא, אין שום בעיה.

זבולון אורלב: למה הם לא שילמו?

שי וינר: המועצה, זה ה-2 מיליון זה הסכום היחיד.

זבולון אורלב: המלונות שילמו?

שי וינר: לא.

זבולון אורלב: רגע, המלון לא משלם ואתה שואב לו את המים?

שי וינר: אנחנו כהחלטה אסטרטגית, החלטנו שאנחנו לא עוצרים ולא מעכבים, כי אם היינו מעכבים, היום בעצם אולי לא היינו מתחילים לעבוד ואנחנו כבר ב-א(2) בשיא העבודה ואנחנו מקווים.

זבולון אורלב: עוד הפעם, א(2) זה שאיבת המים?

שי וינר: שאיבת המים מאזור המלונות והחזרתם בעצם לבריכה, השפלת המים, המשאבות, אני מקווה שאמורות לעבוד מ-1 לאפריל.

צבי ורטיקובסקי: סליחה, גם א(1) היה שאיבה, אבל עכשיו זאת שאיבה מוגברת יותר, קודם היו שלוש משאבות, עכשיו זה כ-70 משאבות.

שי וינר: היום יש 73 משאבות.

שי וינר: פתרון הקבע ניגע בו, והנושא של א(2) פלוס, זה בעצם המשך א (2) בהמשך העבודות שעכשיו בתכנון, על-מנת לגשר על הפער בין העבודות שנעשו עכשיו לבין לוחות זמנים של פתרון הקבע.

שי וינר: זה בעצם א(2) שנגעתי בחוק ההסדרים שהחליט גם איך מממנים את זה.

זבולון אורלב: מה הפער מול גובה הסוללה כרגע?

שי וינר: תלוי באיזה מקום.

זבולון אורלב: במקום הסמוך ביותר?

יצחק הרצוג: הכי מסוכן.

זבולון אורלב: הכי מסוכן.

זבולון אורלב: מישהו יודע את התשובה.

זבולון אורלב: מה המקום במקום המסוכן ביותר, מה גובה המים מול גובה הסוללה?

אבי רותם: במקום המסוכן ביותר?

נועם גולדשטייין: מטר וחצי זה הגובה שבו הסוללה הכי נמוך, וגובה המפלס היום הוא 13.10 מ'.

אבי רותם: בוא נגיד ככה, שהמערכת היום מתוכננת.

זבולון אורלב: לא, אני לא שאלתי את השאלה הזאת.

זבולון אורלב: אני שאלתי שאלה נורא פשוטה, למה אי אפשר לתת תשובה פשוטה, איפה הפער הקטן ביותר בין גובה הסוללה לבין גובה המים ומה הפער הזה, זאת שאלה מאוד פשוטה.

נועם גולדשטיין: המקומות הנמוכים ביותר בבתי-המלון, רום הסוללה זה בערך 14.5, מפלס המים היום בערך 13.15, זה מונחים של מפעלי הים המלח.

זבולון אורלב: מה זה 1.30 מ' בערך?

נועם גולדשטיין: משהו כזה.

זבולון אורלב: תודה.

יצחק הרצוג: אדוני היו"ר, יש לנו מצגת מפורטת.

שי וינר: שלב א(2), זה בעצם עד 2013 בשלב תכנון ראשוני.

שי וינר: האומדן שלנו כרגע היום, כל האומדנים משותפים בעבודה משותפת עם המועצה ועם מפעלי ים המלח, 200 מיליון ₪.

שי וינר: אנחנו כבר תקצבנו על-מנת להתחיל את התכנון, על-ידי האוצר, על-מנת שלא להתעכב עפ"י החלטת הממשלה האחרונה.

שי וינר: שלב ב' זה פתרון הקבע והוא כרגע בבדיקה ראשונית.

זבולון אורלב: מה בבדיקה ראשונית?

שי וינר: תכף אני אדבר על פתרונות הקבע.

יצחק הרצוג: בשלב הזה, הממשלה עכשיו נתנה לנו תקצוב בהחלטה שהיתה לפני שבועיים, לחלק הראשון שלה.

זבולון אורלב: לא הבנתי לאיזה חלק?

יצחק הרצוג: אנחנו עדיין בביניים.

יצחק הרצוג: ביניים, זה אני צריך להגביה את הסוללות, לעשות שם כל מיני עבודות שמיד שי יפרט.

יצחק הרצוג: קיבלנו עכשיו גם 70 מיליון ₪ בהרשאה להתחייב.

שי וינר: לשלב הביניים, עד 30.

יצחק הרצוג: טוב.

שי וינר: שלב א(2), כמו שהצגתי קודם, אנחנו מדברים על פתרונות עד שנת 2008, כיוון שפתרון הקבע הוא עד 2015, אנחנו צריכים פתרון ביניים בין 2008 ל-2015 וזה אומדן שלנו כרגע, של 200 מיליון ₪, כאשר קיבלנו היקף של עד 30 מיליון ₪ מהאוצר לתחילת עבודות עפ"י החלטת ממשלה האחרונה.

שי וינר: לכן הפתרונות שאנחנו עליהם היום, פתרון של סוללה קרובה שכלל הנראה זה לא בטיחותי וכנראה לא נלך לפתרון הזה.

שי וינר: פתרון שני או השלישי, זה בעצם סוללה אבל יותר לעומק הבריכה.

שי וינר: המשמעות של עומק הסוללה, זה גודל הקציר מלח שייאלצו לעשות.

יצחק הרצוג: זה מלח עם סקופים מלמטה ולהוציא את זה החוצה.

שי וינר: והורדת המפלס על-ידי זה.

יצחק הרצוג: הוא עושה הרבה הכי שכל, אבל הוא באמת.

יצחק הרצוג: ..

שי וינר: כרגע נבדקות החלופות השונות, בעצם איפה תהיה הסוללה, מקציר מלח מלא של כל הבריכה לסוללה יותר קרובה שתצמצם את הצורך בקציר מלח, והסיבה בעיקרה היא מחיר, פשוט קציר מלח עלותו יקרה.

זבולון אורלב: באיזה סדרי גודל מדובר?

שי וינר: ההערכות שלנו היום לפרויקט כולו, בעצם עד 2030, זה עדיין נע בין משהו מיליארד ₪ למיליארד דולר.

שי וינר: כרגע כמעט כל מספר זוכה בסופו של דבר.

יצחק הרצוג: אתה צריך להבין, היועצים הכי טובים שיש בעולם להציע לך את הפתרונות.

זבולון אורלב: בשביל מיליארד דולר לא כדאי להעתיק מלונות?

יצחק הרצוג: אנחנו בפירוש רוצים.

זבולון אורלב: אם אני מבין נכון, קיבלתם עכשיו מימון לביניים ולבדוק את פתרונות הקבע.

שי וינר: כרגע קיבלנו היקף של 30 מיליון ₪.

יצחק הרצוג: אם אתה לוקח מהרגע שאני נכנסתי ויצא הדוח, אנחנו עומדים בלוחות הזמנים, אחרי העיכוב שהיה עד היום.

יצחק הרצוג: כלומר, אנחנו מתקדמים עפ"י לוחות זמנים מהיר.

יצחק הרצוג: אז בוא תמנה את כל החלופות ואיפה הן עומדות.

שי וינר: קיבלנו היקף 30 מיליון ₪ לביניים וקיבלנו היקף של עד 70 מיליון ₪ לבדיקת החלופות לפתרון הקבע.

זבולון אורלב: מה הסטטוס של קציר המלח, הבדיקה?

יצחק הרצוג: לפני כתיבת מכרז לחברת תכנון.

שי וינר: גם הלגונה באותם שלבים, כתיבת מכרז לחברת תכנון.

שי וינר: השלישי, זה פינוי העתקה, בדיוק החלופה, הוא יכול להיות שיהיה יותר זול, פשוט להעתיק את בתי המלון.

שי וינר: אנחנו תוך שבועיים שלושה יהיה לנו דוח סופי שעלות העתקת בתי המלון.

יצחק הרצוג: מה העלות המשוערת?

זבולון אורלב: כמה עולה חדר, מה לא יודעים?

יצחק הרצוג: לא, זה לא כך.

יצחק הרצוג: כמה זה עולה לפי הערכה כללית, שי?

שי וינר: יש כמה חלופות גם לזה.

שי וינר: האם בעצם שאנחנו נותנים, האם כל ה-4,000 או רק ה-1,500 על הים, זה לא כמה בתי-מלון.

זבולון אורלב: שאלת תם.

זבולון אורלב: כמה עולה בממוצע חדר במלון?

יצחק הרצוג: לבנות חדר במלון.

שי וינר: לבנות חדר בבית-מלון, זה תלוי ברמה.

זבולון אורלב: חמישה כוכבים?

שי וינר: 120 אלף דולר, 500 מיליון דולר.

זבולון אורלב: 500 מיליון דולר.

זבולון אורלב: אם רוצים לבנות אזור חדש, חמישה כובעים, 4,000 חדרים, זה בערך 500 מיליון דולר.

שי וינר: החלופה היחידה לבנות 4,000 חדרי מלון על ים המלח בגלל בריכה 5 ובגלל הבולענים, זה צפון ים המלח.

יצחק הרצוג: צפון ים המלח,זה אזור שנמצא אצלנו במילא בעדיפות.

דב ליטבינוף: וששם הים יורד מטר בשנה, ואז צריך לרוץ אחרי קו החוף ואחרי 20 שנים הוא יהיה יבש.

דב ליטבינוף: כשיגיע תורנו, אנחנו נגיב על הדברים שנאמרים פה שחלקם הזויים.

שי וינר: הערכות נדרשת לפתרון הקבע, ... ועל המשך א(2).

שי וינר: פתיחה והסדרת ההיבטים הסטטוטורים של החלופות השונות, אני אגע בזה המשך.

שי וינר: המשך עריכת בדיקות ההייתכנות וכפי שאמרתי, שכרגע נכתבים המכרזים לבדיקות החלופות.

שי וינר: כמובן שהם שותפים מלאים היום בכל התהליכים למעט מה שהזכרתי נושא המימון.

זבולון אורלב: תסביר לי את האחריות, מה אתה רוצה ממפעלי ים המלח?

שי וינר: מפעלי הים, הם חלק מהותי ועיקרי בפרויקט.

שי וינר: אני לא רוצה כרגע להיכנס לאחריות עצמה.

זבולון אורלב: איזה אחריות אתה מדבר?

יצחק הרצוג: מפעלי הים הוא גורם חיוני בפתרון, אבל צריך לדעת שהם גם חלק מיצירת הבעיה, זה לא סוד, הם יש להם טענות כאלה ואחרות, אבל התהליך הטכני של יצירת הפעילות התעשייתית הוא זה שמייצר את עליית המפלס.

יצחק הרצוג: זה דבר אחד.

יצחק הרצוג: דבר שני, בתי-המלון הם בעלי האינטרס הישיר, הם יושבים שם, הם אלה שנמצאים בסכנה וגם כלפיהם יש טענה מים המלח שהם ידעו או לא ידעו כשהקימו את המלונות.

יצחק הרצוג: והדבר האחרון, זה המועצה האזורית שהיא חלק מהמועצה האזורית של המקום הזה.

זבולון אורלב: אתה יכול לחזור רגע לשקף של החלופות לפתרון הרקע.

זבולון אורלב: מה לוח הזמנים שהמדינה, הממשלה תדע, מה החלופה?

שי וינר: השקף הבא יהיה השקף הזה, התהליך הוא מורכב מאוד, חשוב ועל-מנת לעמוד בלוחות זמנים שהם מאוד לחוצים, אז אנחנו חושבים שהם אפשריים, אנחנו צריכים את התמיכה ואת השיתוף של כל הגופים פה.

שי וינר: ולהיות שותפים ברמה השוטפת ולהיות הרבה יותר גמישים מכל תהליך אחר.

שי וינר: אבני דרך עיקריות – יוני 2007, בחירת תכנון הנדסית שתבדוק את נושא של חלופות הקבע.

שי וינר: זה המכרז שנכתב היום.

שי וינר: תחילת עבודות שביולי 2007, כאשר ההערכה שלנו של התכנון עצמו, שנתיים לקחת לתכנן את חלופות הקבע.

זבולון אורלב: לתכנן או לבדוק?

שי וינר: לבדוק, לא תכנון הנדסי אלא לבדוק הייתכנות לאיזה מסלול הולכים.

יצחק הרצוג: אתה תגיד מה הפתרון המוצע, בקבע, משלוש החלופות.

שי וינר: אנחנו מנסים לראות במהלך התכנון, האם אפשר להתקדם לכיוון אחד ולפסול, אנחנו נלך במקביל על-מנת לא לבזבז זמן.

שי וינר: ובשנתיים האלה להגיע בסופו של דבר, להכרעה והחלטה לאיזה מסלול הולכים ואיך מממנים אותו ואיך מבצעים אותו.

שי וינר: המערכת הארגונית שהתחלנו לעבוד אתה.

שי וינר: אנחנו בעצם בשבועות האחרונים וגם על בסיס החלטת ממשלה שהעברנו, כמובן משרד התיירות, שר התיירות לקח על עצמו את האחריות לכל התהליך, כאשר שתי ועדות תחתיו עובדת בראשות מנכ"ל משרד התיירות, צוות ניהול שמשותף לנציגי הממשלה, בעיקר תיירות ואוצר ושיתכנס פעם בשבוע כל יום שני.

שי וינר: וועדת תיאום לידו, ששותפים לה כל הצדדים, גם על המשרדים הנוספים, תשתיות, איכות סביבה, פנים ואחרים ומפעלי ים המלח, המלונות והמועצה.

יצחק הרצוג: אני רוצה רק לציין שמנכ"ל משרד התיירות, נחום איצקוביץ נבצר ממנו להיות כאן הוא הפרויקטור הראשי של הפרויקט הזה ומקדיש לזה תשומת לב ראויה מאוד.

יצחק הרצוג: ובשביל זה הקמנו את ועדת המנכ"לים הזו שהיא בעצם יושבת ובודקת שהצוותים שנפגשים כל שבוע, את ההתקדמות של בכל אחד מהתחומים.

יצחק הרצוג: ולכן גם התקבלה החלטת קבינט, החלטת ממשלה, עבודה הרבה יותר משיתוף פעולה עם כל הגורמים.

שי וינר: מי שינהל את הפרויקט, בעצם זו החברה הממשלתית לתיירות והיא מרכזת את כל הנושא והיא מרכזת את צוותי העבודה גם את הצוות המקצועי, כמו שאתם רואים, יועץ משפטי וחברת הניהול שכיום הלוי דואק מנהלת את הפרויקט.

שי וינר: תודה רבה.

יצחק הרצוג: טוב, אני רק רוצה להוסיף עוד שתי הערות.

יצחק הרצוג: בספטמבר התקבלה החלטת קבינט כלכלי/חברתי להרחיב בעצם את כל ההתייחסות הכוללת לנושא תיירות ים המלח, גם בהקשר של המשך להחלטה שהתקבלה ב-2003 שבעטיה אנחנו פועלים כאן, וגם בהמשך לטיפול בבעיות נוספות שקשורות לים המלח.

יצחק הרצוג: להחלטה הזאת, שהיתה מאוד משמעותית כדי לתת לנו את הכלים לקדם את הצלת ים המלח, היו שני ערעורים.

יצחק הרצוג: ערעור אחד של המשרד של המשנה לרה"מ, שהוא שר בשעה טובה השבוע, ולכן מבחינתו מקובלת ההצעה.

יצחק הרצוג: והערעור השני של משרד התשתיות שאתו הגענו לסיכום מלא על מעורבותו בפרויקט.

יצחק הרצוג: אני עדיין צריך את הניסוח האחרון ללטש עם שר התשתיות, כדי שגם הערר שלו ירד ואז גם הסוגייה של טיפול בנושאים נוספים שהם משמעותיים ויש להם זיקה, תטופל על-ידינו.

יצחק הרצוג: כרגע אנחנו מטפלים רק בנישה הצרה הזאת.

יצחק הרצוג: יחד עם זאת, יש איזה הבנה שאומרת שהיות שעלות הפרויקט מגיעה למספרים מאוד גבוהים, יש גורמים שיהיה קשה מאוד לדרוש מהם לעמוד קבוע בשישית הזאת, לאורך ימים או לנצח, כי אז לחלוטין אין לזה שום ערך.

יצחק הרצוג: אבל אני עושה הבחנה בין החוק, כיבוד החוק, השתתפות עפ"י החוק, לבין הצורך ליצור מנגנון מימון עתידי יותר מאוזן.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה לשר ולשי.

זבולון אורלב: עכשיו ידבר נציג משרד מבקר המדינה, צבי, שהוא משנה למנכ"ל וראש החטיבה.

זבולון אורלב: לאחר מכן השותפים: המועצה האזורית, כימיקלים לישראל ובתי-המלון, ולאחר מכן, כל מי שרוצה בנוסף.

יצחק הרצוג: אגב, סליחה, העניין הזה מההיבט הזה, מלונות ים המלח זה עוגן מאוד חשוב לנו בתיירות ישראל ואנחנו עושים מאמץ מיוחד עכשיו לשווק אותם שוב בחו"ל, בעניין הטענות הרפואית והוא אחד מהעוגנים החשובים של התיירות בישראל.

צבי ורטיקובסקי: תודה רבה אדוני היו"ר.

צבי ורטיקובסקי: באמת כביקורת רוצה להיות עם הפנים קדימה, אבל מטבע הדברים אנחנו מנסים דרך פרספקטיבה להסתכל על הדברים כדי להפיק את הלקחים.

צבי ורטיקובסקי: ולצערי תמונת המצב היא כזאת, זה היה הדיון הרביעי שביקורת המדינה משתתפת בו בשלוש וחצי השני האחרונות, ואם נבדוק, ביסודו של דבר, אנחנו נמצאים באותה נקודה.

צבי ורטיקובסקי: זאת אומרת, גם ההתקדמות, אפילו לא מאז הדוחות האחרונים.

זבולון אורלב: גם אחרי המצגת הזאת, אתה אומר, אנחנו נמצאים באותה נקודה?

צבי ורטיקובסקי: למעשה, כן.

יצחק הרצוג: אתה חושב, לעומת הדוח שלך, חל פה שינוי משמעותי.

צבי ורטיקובסקי: זאת אומרת, תמונת המצב היא כל הזמן שדוחפים עוד ועוד וקדימה מבחינת השנים, את הפתרונות הזמניים.

צבי ורטיקובסקי: מדינת ישראל משקיעה מאות מיליוני ₪ בפתרונות הזמניים, והחלטות על פתרונות הקבע, אין.

צבי ורטיקובסקי: ביסודו של דבר, מנקודת ראותינו זה מחדל מתמשך שבאמת אדוני השר, הגיע הזמן להפסיק אותו ולגמור ולהגיע לפתרון.

יצחק הרצוג: אדוני ומכובדי, לוקח לך מכרז לחצי תקן של עובד אצלך במשרד, לפחות שנה או חצי שנה, אז אתה מצפה שנושא כזה גדול יהיה תהליך של היתכנות.

יצחק הרצוג: הרי אחר-כך גם תגידו איך עשיתם את זה בצורה כזאת או אחרת.

יצחק הרצוג: אנחנו מנסים לעשות את זה הכי נכון שאפשר וזה לוקח המון זמן, כי זה מחייב את המומחים הכי טובים בעולם.

זבולון אורלב: השאלה אם מחודש מאי 2006 היה ניתן לעשות דברים באופן שונה לפי דעתך?

צבי ורטיקובסקי: תראו, בדיקת הייתכנות לחלופת הקבע, זו שאלה שכבר עשרות שנים דנו והיא ידועה ומוכרת.

יצחק הרצוג: לזה אני מסכים, רק אל תגיד שאנחנו במחדל.

זבולון אורלב: תעשה לי טובה, אל תעזור לי.

צבי ורטיקובסקי: התקווה שלי שהפעם לפחות כן יסיימו בלוח זמנים הקצר ולא בלוח הזמנים, אפילו שהוצג פה.

צבי ורטיקובסקי: שבאמת פעם אחת שבאמת תיפול החלטה מהי חלופת הקבע ולשים כמתקפת הפתרונות הזמניים.

יצחק הרצוג: אני מסכים.

זבולון אורלב: אני מבין שזאת המחויבות ששר התיירות מביא אתו היום לוועדה.

צבי ורטיקובסקי: אל"ף, אנחנו מברכים על המחויבות ואנחנו ניבחן כולנו בביצועים.

יצחק הרצוג: בהחלט.

צבי ורטיקובסקי: נקודה נוספת שהייתי רוצה להפנות את תשומת הלב, זה ריבוי הגורמים המטפלים וחוסר הסמכויות שלאכוף.

צבי ורטיקובסקי: זאת אומרת, לא ברור לי גם אחרי המצגת, האם הבעיה הזאת נפתרה.

צבי ורטיקובסקי: אנחנו ספרנו לפחות 10 גורמים מטפלים, כל אחד עם הסמכויות שלו ואין גורם אחד מרכזי, עם הסמכויות לתיאום ולאכיפה וכל מי שמתחייב לצורך הובלת הפתרון.

צבי ורטיקובסקי: ואני מקווה שגם לנקודה הזאת המשרד נתן את דעתו ושהפתרון יושג.

יצחק הרצוג: זה אגב, המחליטים, אדוני, שאני מקווה לגמור את הערת משרד התשתיות ואז המחליטים על זה יעשה את זה יותר מסודר.

זבולון אורלב: לא הבנתי, מה אומרת הצעת המחליטים?

יצחק הרצוג: החלטת המחליטים פשוט מבהירה בצורה מלאה את כל המכלול של עבודת המטה שמשרד התיירות עומד בראשה.

זבולון אורלב: שהיא כרגע עומדת.

זבולון אורלב: ..

יצחק הרצוג: כרגע מה שאנחנו עושים זה הפורומים האלה והם עובדים בסדר גמור.

יצחק הרצוג: היא עברה בקבינט ואושרה, אבל הבעיה היתה הערר של משרד המשנה שהורדנו אותו, ומשרד תשתיות שהיו לו הערות נכונות, שאנחנו לקראת סיכומן.

זבולון אורלב: לקראת סיכומן, לוח זמנים, חודש?

יצחק הרצוג: זה עניין שנבע גם בגלל הויכוח על מי אחראי על המובל והצלת ים המלח בכלל, שזה לא נוגע אלינו בשום אופן.

יצחק הרצוג: תעלות הימים למיניהן, ים סוף או ים תיכון, וכבר קראתם בתקשורת שיש מחלוקת השרים על הנושא הזה.

יצחק הרצוג: ולכן הממשק של ההחלטה שנוגעת אלינו לעומת הממשק של מי מטפל בזה, הניסוחים האלה עדיין לא סוכמו סופית, עם שר התשתיות יש לי הבנה אתו שאני מקווה לסכם אותה בשבוע הבא, אם ירצה השם.

זבולון אורלב: "אם ירצה השם", אני לא יכול לעמוד נגד זה.

צבי ורטיקובסקי: הערה אחרונה לתשומת לב, שאנחנו מצד אחד כמשרד מודאגים מהצורך לתכנן ולבצע את פתרון כולל להצלת ים המלח.

צבי ורטיקובסקי: מצד שני, אנחנו רוצים להביא את התקווה שהראייה הכוללת, לא תוביל למצב של קיפאון נמשך גם בהיבט הזה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: מועצה אזורית, מי מדבר?

דב ליטבינוף: קודם כל, אני חושב שבכל זאת צריך להגיד גם דברים טובים שהשתנו מאז הוועדה הקודמת שישבנו כאן, כי בהחלט עם כניסתו של השר ושל הצוות החדש, גם של המנכ"ל, יש תזוזה, איך אומרים, חיובית ופעילות עניפה.

דב ליטבינוף: גם פעם ראשונה ששר מגיע לדיון כזה ואני חושב שזה ראוי לציון כי הוא לקח את זה באמת לידיים שלו.

זבולון אורלב: זה לפחות 200 מיליון ₪ לפתרונות.

זבולון אורלב: אני מבקש לא להעליב את חברי הכנסת.

דב ליטבינוף: אני לא מעליב, אבל זה איך אומרים, מעבירים חוקים.

זבולון אורלב: זה כמו שחברי המועצה מצביעים על ההצבעה, זה אותו דבר.

דב ליטבינוף: זה לא אותו דבר כי מעבירים כאן חוקים במשקל.

דב ליטבינוף: בזמנו כשהחוק הזה נחקק, הפרויקט היה 18 מיליון ₪ ואמרו, זה הפרויקט ואמרו, 18 מיליון ₪, סביר שיחלקו את ההוצאה, חצי המדינה ושישית שלושת השותפים הנוספים.

דב ליטבינוף: מה שנפל בזמנו על המועצה זה היה 3 מיליון ₪.

זבולון אורלב: 3 מיליון ₪, כבר שילמת?

דב ליטבינוף: שילמתי 2 מיליון.

דב ליטבינוף: דרך אגב, אם תקרא את מה שכתוב בחוק, כתוב שצריך לשלם מההוצאה ועדיין אם מסתכלים על ההוצאה שהוצאה בפועל, שילמתי את השישית שלי.

שי וינר: של א(2).

דב ליטבינוף: של א(2).

דב ליטבינוף: אז שילמתי את השישית, אז אי אפשר להגיד שלא שילמתי.

דב ליטבינוף: הוצאתי עכשיו 2 מיליון ₪, את השישית שלי עמדתי.

דב ליטבינוף: אז זה כדי להעמיד את הדברים על דיוקם ולא להגיד שאנחנו לא שילמנו.

דב ליטבינוף: אבל בכל זאת הפרויקט יגיע ל-300 מיליון ₪ וחלקה של המועצה הוא 50 מיליון ₪.

דב ליטבינוף: אני אומר פה בוועדה הזאת, אנחנו לא נוכל לעשות בסכומים האלה.

דב ליטבינוף: אני לא יסגור בית-ספר, אני לא יסגור יישוב, בשביל לממן פרויקט שהוא לאומי, לא יעשה את זה.

דב ליטבינוף: אז איך יסתדר – אני לא יודע להגיד לך.

זבולון אורלב: אפשר לשאול מה הארנונה של כל המלונות בשנה.

דב ליטבינוף: הארנונה של המלונות בשנה היא סדר גדול של 20 מיליון ₪.

דב ליטבינוף: היא לא משמשת לפרויקטים לאומיים, היא משמשת להוצאה השוטפת.

דב ליטבינוף: אנחנו מחזיקים 15 חופי רחצה.

זבולון אורלב: אני לא שאלתי מה ההוצאה שלך, שאלתי מה ההכנסה?

דב ליטבינוף: ההכנסה 20 מיליון, וההוצאה היא יותר גבוהה מזה היום, ההוצאה השוטפת, ורק לאזור בתי-המלון.

זבולון אורלב: אתה יודע איזה לחץ יש ממגילות.

דב ליטבינוף: אני יודע, מגילות חבר טוב מאוד שלי ואנחנו בשיתוף פעולה ואני רוצה להסביר משהו.

דב ליטבינוף: כשאתה הולך להעתיק את בתי-המלון ולשים אותם על קו חוף, הרי המלונות בסופו של דבר, התיירות בים המלח נסמכת על הים.

דב ליטבינוף: ללא ים, יש הבדלים גדולים מאוד בין מלון שיושב על קו חוף לבין מלון שיושב מעבר לכביש, בסה"כ בתפוסות שלו.

דב ליטבינוף: אז מלונות ים המלח או התיירות בים המלח נסמכת על החוף, אז אתה לא הולך לבנות בתי-מלון בקו חוף שלפחות יגידו לך, כאשר יאשרו את זה האנשים שכתבו את הדוח על עתיד ים המלח, שב-20, 30 שנים הקרובות, הים יירד במטר, 1.20 מ' בשנה.

דב ליטבינוף: עכשיו לאמירה שאפשר יהיה להעתיק רק את המלונות שעל קו המים.

דב ליטבינוף: גם זה לא נכון.

דב ליטבינוף: ברגע שאתה פוגע בתשתיות שמחברות את בתי-המלון שנמצאים על קו המים, אלה תשתיות שמחברות גם את בתי-המלון האחרים והטיפול בנושא של קו המים, הוא בעצם חיסול של כל התיירות בים המלח.

דב ליטבינוף: זאת אומרת, את כל 4,000 חדרי המלון.

דב ליטבינוף: זה 8,000 מקומות עבודה וכן הלאה ולצריך לקחת את כל הפרמטרים האלה כשהולכים לבטל, לא רק כמה עולה חדר, כמו שאתה אמרת, אלא גם מקומות עבודה שאתה מבטל כאן.

דב ליטבינוף: וכשמדברים על פיתוח הנגב, צריך לדבר גם על מקומות עבודה.

דב ליטבינוף: ועל הדבר הזה לא מסתכלים.

דב ליטבינוף: אם השקיעה המדינה חצי מיליארד דולר ביצירה של 3,000 מקומות עבודה באינטל בקרית גת, אין שום מניעה שהמדינה תסתכל על הפרויקט הזה כפרויקט לאומי ותשקיע את כל הכסף על-מנת ליצור 20 אלף מקומות.

דב ליטבינוף: וזה הצד החיובי שבעניין.

דב ליטבינוף: מהאיום, צריך להסתכל גם על הצדדים החיוביים.

דב ליטבינוף: וזה הבקשה שלי, שיתסכלו על הפוטנציאל כשבאים להגן על בתי-המלון.

נועם גולדשטיין: אל"ף, הערה למה שנאמר פה קודם.

נועם גולדשטיין: זה לא שיש פה מאבק בין בתי המלון לבין מפעלי ים, שיש פה סימביוזה, כי בתי-המלון יושבים על שפת בריכה, אם לא היתה בריכה - אין לבתי המלון מה לעשות שמה.

נועם גולדשטיין: והמערך הזה כנראה נצטרך לחיות אתו גם בעתיד, שהחברה תצטרך להמשיך לתפקד וגם בתי-המלון יצטרכו לשבת על חוף הבריכה.

נועם גולדשטיין: הנושא השלישי, זה מבחינת הזמן.

נועם גולדשטיין: הזמן עובד פה לרעת כולנו, כל שנה שעוברת, כל זמן שנמשך, מסיבה כזאת או אחרת, כל הסיבות יכול להיות שהן מוצדקות, גורמות לעוד בעיות.

נועם גולדשטיין: כל פעם שהמפלס עולה, נוצרות עוד בעיות שצריך להגן בהגנות זמניות וזה עולה כסף.

נועם גולדשטיין: בי"ת, מסבך גם את הפתרון.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: המלונות, מי אדוני?

זבולון אורלב: טוב.

אודי זיכרמן: קודם כל, אנחנו שמחים שיש התקדמות בכל הנושא הזה ואנחנו מאמינים שזה בעקבות הגשת הבג"צ שאנחנו הגשנו ביוני 2006 נגד המדינה, בעניין המחדל שנעשה באזור ים המלח.

אודי זיכרמן: בסה"כ הנושאים האלה של ההגנות, זה לא כמו שאנחנו כולנו יודעים והמבקר אמר את זה, בנושא של היסטוריה, אנחנו רואים את המחדל המתמשך.

אודי זיכרמן: הדבר הזה למה הדבר דומה, שאנחנו יושבים כולם ומנסים לעזור, למלונאים, לתיירות במדינת ישראל, כמו שבן-אדם מגיע לבית-חולים, נמצא במצב קשה, אז הרופא אומר, תשמע, המצב שלי, או שאני מטפל בו אבל עדיף שימות, כך אני חוסך את כל ההוצאות שלי ובזה נגמר הסיפור.

זבולון אורלב: לא הבנתי את המשל ולא הבנתי את הנמשל.

זבולון אורלב: למה אפשר לקיים תיירות ים המלח בעין-בוקק ואי אפשר לקיים תיירות ים המלח בצפון, מעבר לטענות שנשמעו.

אודי זיכרמן: אז הסברתי לך, זה הטענות שהוא אמר, אני רק מחזק את מה שהוא אמר.

אודי זיכרמן: אני אמרתי בצורה ברורה שאין אפשרות היום לעשות את זה בצפון לים המלח ולא במקום אחר.

יצחק הרצוג: אבל למה, לא הבנתי למה?

אודי זיכרמן: אז אנחנו מסבירים.

זבולון אורלב: דרך אגב, אם אתה כבר עוסק בהסברות, דיווח שי שאתם לא משלמים את חלקכם, אז גם תסביר את זה, אל תדלג.

אודי זיכרמן: אז אני אמרתי שתי נקודות.

אודי זיכרמן: הנושא הראשון, זה שמישהו מבין מה המשמעות של העתקת בתי-מלון, הוא לא מבין מה זה.

אודי זיכרמן: בגלל שהפער למעשה בעקבות תהליך כזה, אתה הורס את התיירות, אין מצב כזה שתיירות של ים המלח שנסמכת על מים ועל ספא, שאתה הולך ועושה העתקה למקום שזה לא יכול להיות, כמו שהסביר את זה דב, לצפון ים המלח.

אודי זיכרמן: ההצעה למעשה לא נותנת את האפשרות לקיים את התיירות הזאת.

אודי זיכרמן: עכשיו לנושא המימון, הנושא הזה גם הופיע בבג"צ.

אודי זיכרמן: אנחנו שהיה ב-א(1), שהיה מדובר על ההגנות, הרי כל המצב הוא שמדינת ישראל למעשה היתה צריכה לעשות הגנה זמנית ומיד לאחר מכן לתת פתרון הקבע.

אודי זיכרמן: ובהגנה הזמנית, אנחנו השתתפנו.

אודי זיכרמן: אלא לאחר מכן, מה שקרה, כתוצאה מחלמאות שזאת חלק מהעניין, שהפתרון ההנדסי הוא לא עומד ולא מתבצע כי הוא לא יכול לעמוד על ידי זה שיש חדירת מים מתחת, נכנסו ל-א(2) ועכשיו א(2) פלוס, ואנחנו ממשיכים והוצאות מפה ועד הודעה חדשה.

זבולון אורלב: האם הטענה שלכם היא כזאת, שכל עוד היה מדובר בלוח זמנים שהפתרון הזמני הוא סדר גודל של 18 מיליון, וידענו, זאת ההשקעה המרבית שצריכים להשקיע בפתרונות זמניים ולאחר מכן השקעה בפתרון הקבע, אז היינו בסדר גמור והחוק הוא חוק נכון ונתנו את חלקנו.

זבולון אורלב: אבל כיוון שהממשלה התרשלה בלוחות הזמנים ומאריכה מאוד את ביצוע העבודות הזמניות.

זבולון אורלב: מאריכה מאוד את הזמן שצריך לבצע עבודות וזה מצריך עבודות נוספות.

זבולון אורלב: אז אתם אומרים, אנחנו לא צריכים לשלם עבור כך שהממשלה האריכה מאוד ולא מבצעת בזמן את מה שהיה מוטל עליה.

זבולון אורלב: זאת הטענה שלכם?

אודי זיכרמן: כן.

זבולון אורלב: את הטענה הזאת, אגב, אני מבין את הטענה, אבל אפשרתי לך הלאה, חובתי לאפשר לך לדבר גם...

זבולון אורלב: קודם כל, תדע שיש כאלה שלא משלמים מס הכנסה.

יצחק הרצוג: כן, בדיוק, אז לכן אני חושב.

זבולון אורלב: אני לא אומר שאני מסכים, אני רק אומר שזאת טענה.

אודי זיכרמן: הטענה הזאת היא גם מופיעה בבג"צ.

זבולון אורלב: אבל הטענה היותר חזקה היא שיש חוב.

זבולון אורלב: זאת הטענה המנצחת בדרך-כלל.

יצחק הרצוג: לא נגיע לסיכום לגבי המקרה הפיננסי העתידי, ולשלם את החובות של העבר.

אודי זיכרמן: עכשיו ברור לחלוטין שגם מבחינת מה שדב אמר, הסכומים האלה הם לא סכומים סבירים לחלוטין שאפשר להתיז את זה.

אודי זיכרמן: למעשה, אם אתה סוגר בית-מלון, אם אני רק צריך לשלם את הסכומים האלה, אז אין צורך בכלל.

זבולון אורלב: אני מבין שיש תפוסה גדולה.

יצחק הרצוג: זה שזה עלול להיות מעין בור ללא תחתית, זה בעצם הסכנה העיקרית, גם על עסקים פרטיים וגם על המועצה.

יצחק הרצוג: זה נושא שצריך לשקול אותו ברצינות.

יצחק הרצוג: ולגבי הסכומים כרגע, אז אנחנו טוענים וגם טענו את זה בבג"צ, שהם צריכים לעמוד בהוראה של החוק.

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: משרד האוצר, יעקב ברקאי, פה?

זבולון אורלב: יצא.

יצחק הרצוג: מה זה יצא?

יצחק הרצוג: יש מישהו במקומו?

זבולון אורלב: לא, לא, אפשר להתקשר אליו, אחרת אני אגיב די בחומרה.

זבולון אורלב: נצלצל ללשכת שר האוצר ולהגיד שיעקב ברקאי שהוזמן.

זבולון אורלב: לא מתקבל על הדעת.

גלית כהן: אנחנו כאן, אבל אנחנו שותפים למהלך עם משרד התיירות ואנחנו סומכים על כך שהם באמת מאיצים את התהליך.

זבולון אורלב: אין לכם הערות?

גלית כהן: לא.

זבולון אורלב: משרד התשתיות הלאומית?

ולדימיר נימרובסקי: משרד התשתיות מכיר את הבעיה, משרד התשתיות היה מעורב במשך כשנה וחצי בתהליך, אפילו היה הגוף המוביל בתהליך, היתה ועדת מנכ"לים עפ"י החלטת ממשלה.

ולדימיר נימרובסקי: ואני מכיר את כל הפתרונות או הצעות לפתרונות קבע, אני שמח שעפ"י הצעת שר התיירות, הקצב יהיה כזה שאנחנו נספיק לבנות הגנות בלי שאנחנו נצטרך לפנות אותם.

זבולון אורלב: מתי תסיימו את הערר שלכם על החלטת הממשלה.

ולדימיר נימרובסקי: אני מבין שזה בין לשכות של השרים.

זבולון אורלב: זה לא עניינים מקצועיים, זה עניינים פוליטיים, אני שואל.

ולדימיר נימרובסקי: אני לא מכיר את זה, אני איש טכני, אני לא נכנס לזה.

זבולון אורלב: לא, כי אני יודע שהיה עניין פוליטי מי הוביל בין פרס לבין פואד.

ודלימיר נימררובסקי: בכל זאת, לא אני שאכריע בשאלה הזאת.

זבולון אורלב: משרד המשפטים, כרגע יש עדיין בג"צ תלוי ועומד?

ערן אטינגר: כן.

ערן אטינגר: כמו בכל סוגייה, יש גם בתביעה הזאת בג"צ.

ערן אטינגר: אנחנו סבורים שהשאלות הן שאלות.

זבולון אורלב: רגע, אתם מתנגדים שהכל יהיה שפיט?

ערן אטינגר: אנחנו ודאי מתנגדים.

ערן אטינגר: אנחנו סבורים וזאת העמדה של המדינה שלבית-משפט שהשאלות שעומדות על הפרק, הן לא שאלות שבית-משפט צריך לדון בהן, זה שאלות מקצועיות וכספיות שצריך לפתור אותן מהר.

ערן אטינגר: בית-משפט לא דחה את העתירה כי הוא כמו כל השותף לעניין הזה, משקיף מודאג על מה שהשר כרך את ... הישראלית.

ערן אטינגר: ולכן הוא בעצם משאיר את העתירה תלויה ועומדת ומבקש דיווחים מהמדינה להתקדמות של הפרויקט.

ערן אטינגר: בעצם אקט דומה למה שמתבצע פה היום.

זבולון אורלב: מה נקודת הדיווח הבאה שלכם לבג"צ?

ערן אטינגר: בערך עוד חודש או משהו כזה, כשבית-משפט ייוחד, הסב את תשומת הלב לשאלה התקציבית.

ערן אטינגר: ואז זה מתחבר לעובדה שנציג האוצר, אגף התקציבים לא נמצא פה כרגע, בית-המשפט היה מודאג מהעובדה שהתקצוב של הפרויקט לא תואם אחד לאחד את התכניות בלוחות הזמנים שהוצבו לו.

זבולון אורלב: כלומר, שאם מעריכים ב-200 מיליון ₪ את הפתרונות הזמניים עד 2008, כי כרגע יש תקצוב רק של 30 מיליון?

זבולון אורלב: או-קיי.

זבולון אורלב: הוא ביקש מאתנו התייחסות קונקרטית להיבט הזה.

זבולון אורלב: אתם באים ואומרים שעלות הפתרונות הזמניים עד סוף 2008, הוא כ-200 מיליון ₪?

יצחק הרצוג: נכון.

זבולון אורלב: הוא חולק ואומר 300, נגיד 200.

זבולון אורלב: בינתיים מה שהממשלה על 2007, לצורך הפתרונות הזמניים, זה רק 30 מיליון ₪?

יצחק הרצוג: לא, האוצר הסכים במנה ראשונה 30, מסוכם שתוך 45 יום שאמורים להסתיים, אני מניח, תוך שלושה שבועות, נגיע לסיכום מלא לגבי מימון העלויות הנוספות.

זבולון אורלב: כן, אדוני, החשב הכללי?

נחמיה קינד: אני מהחשב הכללי.

זבולון אורלב: כן, נחמיה קינד.

נחמיה קינד: לעניין 200 מיליון ₪, חשוב להדגיש שזה הערכות ראשוניות שאין תכניות מסודרת לגביהן.

נחמיה קינד: גם ועדה מקצועית וגם ועדות הניהול, לא קיבלו תכנית מסודרת כזאת.

יצחק הרצוג: זה ה-45 יום, זה חלק מזה.

נחמיה קינד: זה הערכות ראשוניות ולכן ניתנו גם 30 מיליון ₪, כדי לבדוק בדיוק מהן העלויות שנדרשות.

נחמיה קינד: ולכן לא ניתן לגזור מכך שאין תקציב.

נחמיה קינד: מה גם שג'קי ביקש למסור.

יצחק הרצוג: זה יעקב ברקאי.

זבולון אורלב: זכותי לשמוע את ג'קי.

זבולון אורלב: לכאורה מה שמשתמע מדבריך, אתה לא מוסמך לזה כי זה אגף התקציבים, זה שאם היתה תכנית והתכנית מצביעה על 200 מיליון, אז לכאורה הממשלה היתה מקצה את זה.

נחמיה קינד: זה לא מה שאמרתי.

זבולון אורלב: ניתן להבין, אני אומר או ניתן לא לשלול את זה, אבל אתה לא מוסמך לזה, אתה רק מוציא את הכסף.

אבי רותם: אני מהנדס המועצה האזורית, אני גם יו"ר הצוות ההנדסי.

אבי רותם: מה שעכשיו נאמר פה, זה בדיוק הדוגמה איך שפרויקט נתקע.

אבי רותם: יש הרבה רצון טוב, יש תקציב.

אבי רותם: נאמר עכשיו שיש 30 מיליון ₪, תוקצב 30 מיליון ₪ וזה תקציב ראשוני לצורך תכנון ותכנון עבודות ההגנה הזמניות.

אבי רותם: הבעיה היא שאנחנו לא יכולים בכלל להתחיל לתכנן כי אין מתכננים ואנחנו לא יכולים להזמין מתכננים, כי שוב, הבירוקרטיה והדרישות הן כאלה שאנחנו בעצם לא יכולים לעשות כלום.

אבי רותם: זאת אומרת, אם הסוללה נפרצת, 1.80 מ' זורמים וסדרת חדרים שם הם 40 ס"מ מתחת.

אבי רותם: ופתרון הקבע, במקרה הטוב ביותר, יסתיים בסוף 2014.

אבי רותם: זה אומר עוד 2 מ'.

אבי רותם: כך שבעוד 2 מ' אנחנו נגיע למצב שמי שהולך לישון בערב, לא בטוח שהוא קם בבוקר.

אבי רותם: תבינו מה המשמעות של.

יצחק הרצוג: אני מציע לך מאוד להיזהר מההערה הזאת.

יצחק הרצוג: אם זה המצב שאתה חושב והמועצה, אז אני מציע לכם לסגור את הבאסטה, לסגור את המלונות.

אבי רותם: מה שאני אומר, אדוני השר, הנושא של אותו תכנון, עבודות הביניים, חייב להיכנס מיד לעבודה.

אבי רותם: חייבים לקחת ולבדוק, חייבים להיכנס להערכת סיכונים.

זבולון אורלב: מי אחראי לבטיחות ההנדסית, לוודא שאמנם לא יקרה התשריט הנוראי שכרגע ציינת, זה לא אתה?

זבולון אורלב: אז בבקשה ממך, תפעיל את סמכויותיך אם יש לך חשש.

זבולון אורלב: אתה נושא באחריות.

אבי רותם: זה בדיוק מה שאני הולך לעשות.

זבולון אורלב: מה אתה הולך לעשות?

אבי רותם: המשמעות למשל, שאם היום תכנית מתאר והתכנית מפורטת שמאפשרת עליית המפלס בעוד 35 ס"מ, בזה בעצם זהו זה, אי אפשר יהיה בעצם להמשיך לעלות את המפלס כל עוד אין תכנון לגבי הגנות נוספות על בתי-המלון.

זבולון אורלב: אתה לא בעל הסמכות, הוא בעל הסמכות.

זבולון אורלב: לא, אתה לא יכול לסגור, אם הוא לא אומר זה מסוכן.

אבי רותם: נכון.

דב ליטבינוף: אני יכול לסגור גם אם הוא לא אומר שזה מסוכן.

דב ליטבינוף: אבל לא זה העניין.

זבולון אורלב: הוא אומר שיש חשש שאנשים שהולכים לישון בערב, לא יקומו בבוקר.

אבי רותם: מה שאמרתי, שאם יעלו בעוד 2 מ'.

זבולון אורלב: אבי, רגע.

זבולון אורלב: הוצאת שד מן הבקבוק, או שתחזיר אותו חזרה, או שתסדר אותו.

אבי רותם: ואם לא מתחילים לבצע אותן ואנחנו לא התחלנו לבצע אותן, אנחנו נהיה במצב שבעוד שנתיים בעצם, בסוף 2008, אנחנו לא יכולים להמשיך להגביה את הסוללות, אנחנו לא יכולים להמשיך להגביה את הבריכה, ואז המשמעות היא בעצם בסיטואציה הזאת, גזר דין מוות גם על מפעלי ים המלח אבל גם על בתי-המלון של כל האזור.

זבולון אורלב: קודם כל, אנחנו אומרים לך בצורה ברורה, תהיה מודע מאוד ורגיש מאוד לאחריות שלך.

זבולון אורלב: מי שאחראי שם לשמירת חיי אדם מההיבט ההנדסי, זה אתה וראש המועצה שלכם ואתם צריכים לקחת אחריות, ותקבלו לפחות ממני גיבוי מלא קודם כל שמירת ערך חיי אדם.

יצחק הרצוג: אז אני אתן לשי וינר לענות, אני רק אומר שהאישור של ה-30 מיליון ₪ בממשלה, העברה תקציבית טרם בוצעה וטרם הועברה אלינו.

יצחק הרצוג: נמצא פה יעקב ברקאי, תוכל לשאול אותו מתי נקבל את התשלום.

זבולון אורלב: מה, אתה מעניש אותי, אתה נמצא בישיבה.

יעקב ברקאי: אל"ף, אני מתנצל.

זבולון אורלב: בסדר, קיבלתי את ההתנצלות.

יצחק הרצוג: ה-30 מיליון ₪, נשמע מג'קי מתי נקבל את ה-30 מיליון ₪. שי, רצית להבהיר משהו?

שי וינר: שתי נקודות בנושא הזה גם בהקשר הזה וגם מה שאבי אמר כאן בנושא של תחילת העבודות.

שי וינר: האומדן בהחלט כרגע הוא 200 אומדן ראשוני, יכול להיות גם עד 300.

שי וינר: האומדן 200 זה לא אומדן שלי, זה אומדן משותף.

שי וינר: אומדן שיכול מאוד להיות שיעלה כלפי מעלה או יירד כלפי מטה.

זבולון אורלב: זה תקציב בבסיס?

שי וינר: לא, לא בבסיס, תקציב מיוחד חד-פעמי.

זבולון אורלב: ובוצעה כבר העברת הכסף?

שי וינר: לא, שני דברים כרגע מעכבים אותי כיו"ר צוות הניהול, לצורך זה לאשר בהתאם להמלצות הצוות ההנדסי של אבי רותם, לצאת לעבודות.

שי וינר: אחד, התקציב, זאת אומרת, החלטת ממשלה יש, אבל בתקציב אצלי את ה-30 מיליון עוד לא קיבלתי.

שי וינר: הקביעה התקציבית לוועדת הכספים עוד לא יצאה.

שי וינר: זה דבר ראשון.

זבולון אורלב: אבי צדק בהתראה שלו?

שי וינר: בוודאי.

זבולון אורלב: טוב, הכדור עכשיו באמת עובר למשרד האוצר.

זבולון אורלב: ואני אבקש שתתייחס לכמה דברים.

זבולון אורלב: ראשית כל, הנושא של ה-30 מיליון ₪, עבר חודש ימים, כל הפרויקט כולו בפיגור, כמו שנאמר עכשיו, סבלנו עוד פיגור של חודש ימים.

זבולון אורלב: אז אם אפשר לדעת מתי ה-30 מיליון עוברים ושיתחיל כרגע התהליך.

זבולון אורלב: תן תמונת מבט תקציבית לגבי ביצוע ההגנות הזמניות.

זבולון אורלב: אני מבין שיהיה 70 מיליון ₪ שזה לבדיקת הייתכנות של פתרונות הקבע.

זבולון אורלב: זה בבסיס התקציב ה-70 מיליון ₪.

שי וינר: לא.

זבולון אורלב: וגם הם, מתי הם יעברו כי אתם מהווים אי העברת הכספים, היא יוצרת את כל לוחות הזמנים.

יעקב ברקאי: אל"ף, נעשה סדר בנושא התקציבי.

יעקב ברקאי: ה-30 וה-70 הם לא תקציב מזומן, הם תקציב הרשאה מכיוון שהעלויות בפועל עדיין לא נאמדו על שקל.

יעקב ברקאי: וברור גם למשרד התיירות וגם לנו שתקציב המזומן לא מהווה פה חסם, בדרך-כלל התשלומים הם לאורך זמן אחרי ההרשאה.

יעקב ברקאי: ההרשאה מאפשרת למשרד התיירות להתקשר.

יעקב ברקאי: זאת אומרת, שהתקצוב בפועל לא מהווה חסם.

יעקב ברקאי: זה תהליך טכני לחלוטין שלהערכתי ייקח...

יצחק הרצוג: החשב הכללי מנענע את ראשו משמאל לימין.

זבולון אורלב: מר קינד, אתה מוכן לבוא לשבת לידינו.

יעקב ברקאי: אם העובדה הזאת מה שאמרתי לא נכון, או שלא מדויק, התהליך הוא תהליך טכני שייקח לא יותר מכמה ימים ואני מעריך שעד סוף השבוע הבא.

זבולון אורלב: מה התהליך?

יעקב ברקאי: פניה תקציבית.

זבולון אורלב: להערכתך, בתוך ימים ספורים?

יעקב ברקאי: כן, כן.

זבולון אורלב: השאלה שלי, למה זה לוקח חודש ימים?

זבולון אורלב: אגב, כל חודש אתה מעכב, אתה מאבד כסף, כי זה מאחר את פתרון הקבע.

זבולון אורלב: כל הכסף שמדינת ישראל שמה בהגנות הזמניות, זה כסף לריק.

נחמיה קינד: ה-30 מיליון ₪ האלה כרגע לא מהווים חסם.

נחמיה קינד: הסיבה שאנחנו לא בחרנו בתהליך, הן סיבות טכניות שהוועדה המקצועית צריכה לבצע.

נחמיה קינד: גם לגבי המכרזים, הסיבה שלא יצאו למכרז היא כי הוועדה המקצועית לא סיימה לכתוב את המפרטים.

נחמיה קינד: אני מעודכן כל שבוע.

זבולון אורלב: אבי, הכדור חזר אליך, אתה בטלן ורשלן, לא גמרת.

יעקב ברקאי: כבוד היו"ר, זה מאוד נוח לזרוק על משרד האוצר.

זבולון אורלב: לא שמעת מה אמרתי לו עכשיו?

יעקב ברקאי: לא, בסדר.

זבולון אורלב: שמעת מה אמרתי לו?

יעקב ברקאי: אנחנו רגילים לזה.

זבולון אורלב: אני לא מבין מה קורה פה, תסביר לי, אתה ראש הוועדה המקצועית.

אבי רותם: כן.

זבולון אורלב: אתה לא יודע שאתה צריך להכין מפרטים למכרז?

אבי רותם: ישנם שני עורכי מפרטים שהוזמנו ישירות מהחמ"ת, החומר לא עבר דרכנו.

יצחק הרצוג: חמ"ת, העברת את החומר או לא?

יצחק הרצוג: בקיצור, יש לך תקציב, ככה אומר האוצר.

יצחק הרצוג: המפרטים צריכים לעבור מהר לאבי ואבי צריך להוציא את המכרזים, נכון, זה מה שאתה אומר?

אבי רותם: לא, המכרזים יוצאים דרך החמ"ת.

יצחק הרצוג: בסדר, אז מה הבעיה.

זבולון אורלב: אומר מר ריגל, שזה ייקח בערך שבועיים, נכון?

משה ריגל: שבועיים, שלושה.

זבולון אורלב: שבועיים, שלושה.

זבולון אורלב: אומר ברקאי, שהתקציב יעבור תוך שלושה ימים, אז ככה אדוני שי, כרע העיכוב זה בחצר שלכם.

זבולון אורלב: זה לא בחצר של המועצה ולא בחצר של האוצר.

יצחק הרצוג: נסלק את החסם התקציבי, ואני מבקש שהחמ"ת יאיץ את השלמת המכרזים מהר.

זבולון אורלב: ה-30 מיליון שתגיע בקשה להעברה תקציבית תוך כמה ימים לוועדת הכספים.

יעקב ברקאי: בהמשך לשאלה, כמו בעבר, כך גם יתבצע אני מעריך, בעתיד.

יעקב ברקאי: משרד האוצר כולו, גם אגף התקציבים וגם החשב הכללי, מתוך הבנה שהנושא הזה הוא נושא בעייתי, כל ההשתלשלות של הדבר הזה תחילת שנות ה-90, התנהלות בעייתית.

יעקב ברקאי: לא התנינו את התקצוב וקביעת הכספים, גם שי אמר את זה בתחילת הדברים שלו.

זבולון אורלב: מי המוסמך לקבוע את אותם הערכות של 200 מיליון, זה אתם?

יעקב ברקאי: לא.

יעקב ברקאי: אני לא מבין בהנדסה יותר מדי, אני לא מבין ברמה ההנדסית של הפתרונות, ההבנה שלי היא מאוד בסיסית מעבר לתמונות ולציורים, בשביל יש גם ועדת היגוי, גם ועדה מקצועית שאמורה להעריך את העלויות.

דב ליטבינוף: בשיקום, אבל אתם מבינים.

יעקב ברקאי: בשיקום, גם כן לא.

זבולון אורלב: דב, הוא באמצע הדברים.

יעקב ברקאי: ומעבר לזה, אני חושב שהגורם מעבר לוועדות המקצועיות וועדת היגוי, הגורם הכי מקצועי שנמצא בשטח זה מפעלי ים-המלח.

יעקב ברקאי: גם העלאת המפלס וגם הגבהת הסוללות זה חלק מתהליך הייצור של המפעלים.

יעקב ברקאי: מלבד הסוללה המערבית, עד כמה שאני מכיר את העובדות, מגביהים ומשנים גם את הגובה של הסוללות הדרומית, הצפונית והמזרחית, שהן גם חלק מהבריכה בשביל שהמים לא יגלשו גם לכיוונים אחרים.

זבולון אורלב: בסדר גמור, תודה רבה.

נטלי אוסטרובסקי: לא.

זבולון אורלב: מרכזת תמ"א 13, מה זה תמ"א 13?

נטלי אוסטרובסקי: תמ"א 13, זה שם של חופים מים המלח, כנרת ומפרץ אילת.

נטלי אוסטרובסקי: ועכשיו אנחנו פרסמנו מכרז להקמת תכנית מתאר ארצית לים המלח וזה בעקבות פגישות עם מפעלי ים המלח, עם נושא שמשרד הפנים לקח על עצמו גם אחריות על הנושא.

נטלי אוסטרובסקי: אבל אנחנו חושבים שהדרך היחידה למצוא את הפתרונות הנכונים, זה לבדוק את היקף כל העבודות, את כל הנושאים, שיש בים המלח.

נטלי אוסטרובסקי: וב-14 לפברואר אנחנו כבר מחכים להצעה ממתכננים שרוצים להשתתף במכרז.

זבולון אורלב: אתם מודעים לכל המהלכים שמתרחשים פה?

נטלי אוסטרובסקי: בוודאי.

נטלי אוסטרובסקי: אנחנו לא מתכוונים לקחת את האחריות על עצמנו ומשנת 1982 אנחנו מטפלים בנושא לגבי זכות בניה בתחום ובכל תכנית מקומית, אנחנו מדברים על מפלס שמעל המפלס הזה אי אפשר לבנות.

נטלי אוסטרובסקי: וגם בתכנית מתאר מחוזית דרום יש לנו את המכרז.

דב ליטבינוף: שמתחת למפלס הזה אי אפשר לבנות.

נטלי אוסטרובסקי: שמתחת למפלס הזה אי אפשר לבנות.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: מישהו עוד רוצה משהו מהאוצר, לפני שאני משחרר אותו?

דב ליטבינוף: אפשר הערה בנושא שלהם.

זבולון אורלב: כן.

דב ליטבינוף: דוגמה לנושא הזה של העתקת בתי המלון למקומות אחרים.

דב ליטבינוף: יש הוראה של איזה גובה מותר לבנות ומתחת אליו אי אפשר לבנות.

דב ליטבינוף: לדוגמה, חמי עין-גדי, המבנה שנמצא דרומית לחמי עין-גדי, המבנה הגדול, נבנה בהוראה הזאת שמתחת לגובה מינוס 14, אי אפשר לבנות.

נטלי אוסטרובסקי: לא הגבהנו את זה, עם 390,5.

יצחק הרצוג: בסדר, לכן מילוי ים המלח.

יצחק הרצוג: בוא, ים המלח מפסיד 600 מיליון קוב בשנה.

דב ליטבינוף: מה זה מילוי ים המלח.

דב ליטבינוף: אתה יודע שים המלח יתמלא רק בעוד עשרים, שלושים שנים.

יצחק הרצוג: המובל או תעלת ימים, הדבר היחידי שיציל את ים המלח, בוא לא נשלה את עצמנו.

דב ליטבינוף: נכון, אבל אנחנו מדברים על 20,30 שנים.

יצחק הרצוג: לכן התכנית לקחה בחשבון שיהיה מובל ויום אחד המפלס כאילו יעלה.

יצחק הרצוג: זה היה הרעיון.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: מינהל מקרקעי ישראל, רוצה לומר משהו?

זבולון אורלב: אתם מעורבים, שותפים בתוך התמונה, יש לך הערה לגבי מה שקורה?

פאני סספורטה: אנחנו למעשה משתתפים מעט מאוד בוועדות שהתקיימו, כי לא היה לנו כל-כך מה לתרום, אנחנו למעשה ניזונים מההשלכות של כל התהליך.

פאני סספורטה: הנושא של השיווק כמובן מוקפא לגמרי וגם ברמה התכנונית ניסינו כמה פעמים לקדם דברים, אבל בגלל חוסר הוודאות וכל סימני השאלה, הכל למעשה הוקפא.

פאני סספורטה: אנחנו למעשה ממתינים לתוצאות כדי שנוכל לדעת לאיזה כיוון להתקדם.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: מישהו יש שאלות למינהל מקרקעי ישראל?

זבולון אורלב: אין.

זבולון אורלב: הסוללה מוגנת מפני רעידת אדמה, הרי זה אזור מועד?

אייל שלו: נכון.

אייל שלו: היא לא בנויה ...

זבולון אורלב: אני בוגר הוועדה למדע וטכנולוגיה, פשוט.

אייל שלו: יש להם, למפעלי ים-המלח שמתכננים, הם מביאים בחשבון רעידות אדמה שונות.

אייל שלו: זה בעיקר במתקנים, אני לא חושב שהסוללות עצמן מוגנות מפני רעידות אדמה.

זבולון אורלב: אני מבין שיש מעורבות, אבל יש לי שאלה מאוד ספציפית.

זבולון אורלב: אתה ראש הוועדה המקצועית, לא?

זבולון אורלב: מי ראש הוועדה המקצועית אתה?

זבולון אורלב: אני שואל אותך וגם את גולדשטיין, האם הסוללות בידוע שהשבר הסורי אפריקני הוא מקום מועד ובמדינת ישראל מתרחשת רעידת אדמה בסולם של 7.4 אחת ל-80 שנים.

זבולון אורלב: צר לי לבשר לכם שרעידת האדמה האחרונה אירעה ב-1927.

דב ליטבינוף: סוללת ההגנה, חלק ממשך הזמן הארוך הזה, הנושא של בדיקת הייתכנות, זה לבדוק מה התנאים המקומיים לצורך תכנון הסוללה.

דב ליטבינוף: מדובר על סוללה הגנתית שמדברים על פתרונות הקבע, חייב יהיה לקחת בחשבון הגנה מוחלטת.

זבולון אורלב: אני מדבר כרגע על הסוללה הקיימת היום.

דב ליטבינוף: מה זה הסוללה הקיימת.

זבולון אורלב: הסוללה המערבית, יש סוללה מערבית היום שהגובה של 14 מ' ומשהו, היא מוגנת, היא נבנתה בהתייחסות לרעידת אדמה, היא נבנתה בהתייעצות עם המכון הגיאולוגי.

זבולון אורלב: אני שואל שאלה.

נועם גולדשטיין: הסוללה ההיקפית של מפעלי ים המלח נבנתה בתחילת שנות ה-60.

זבולון אורלב: ולכן לא היתה התייחסות?

זבולון אורלב: אתה אומר את זה בידיעה?

נועם גולדשטיין: כן.

זבולון אורלב: בידיעה או בהערכה?

דב ליטיבינוף: הסוללות האלה נבנו בזמנו תחת חוק הזיכיון, שחוק הזיכיון באותו זמן לא היה צריך אישור בניה מאף אחד, גם לא מהוועדות שלנו.

זבולון אורלב: כלומר, כל האחריות לבנייתם, חלה על מפעלי ים המלח?

זבולון אורלב: אני בכל זאת, מר גולדשטיין, הביטחון המופרז שלי מפריע לי.

זבולון אורלב: אתה אומר בידיעה ודאית?

נועם גולדשטיין: אתה שואל אותי עכשיו אם זה נבנה לרמה של 7 או 9 או איזה סולם, אני לא יכול להגיד לך את התשובה, אבל גם אז היו רעידות אדמה, השבר לא המציאו אותו עכשיו.

דב ליטבינוף: אני אגיד לך, הסוללות האלה אינן מסכנות אדם.

דב ליטבינוף: הסוללות האלה אם הן נפרצות, הן זורמות לים.

זבולון אורלב: אז היה חוק הזיכיון, אבל עכשיו זה כן באחריותכם, נכון?

נועם גולדשטיין: כן.

זבולון אורלב: אני מציע שגם חלק יהיה מהסיכום שלנו, שגם הנושא הזה ייבדק על-ידי הוועדה המקצועית.

זבולון אורלב: תעשו בדיקה לראות שהיתה התייחסות ראויה לסוגייה הזאת.

יוסי לוי: כן.

זבולון אורלב: אתה רוצה לומר משהו?

יוסי לוי: כן, משהו אחד קטן בנושא התקצוב.

יוסי לוי: למועצה אזורית תמר יש חלק בהשלכות של הפרויקט הזה של ההגנות עפ"י חוק.

יוסי לוי: השאלה היא מאיפה נוברים למקורות הכספיים שלה בנושא הזה, ואני מתייחס לעניין של ועדה טכנולוגית שכרגע בודקת את נושא העברת מישור רותם.

יוסי לוי: הרעיון הוא שפשוט שהחלק הזה של ההכנסות של מישור רותם, לא יהוו כחלק מהמימון של הנושא הזה.

זבולון אורלב: אני מעריץ אתכם שבאת מדימונה עד לפה לומר את זה.

דב ליטבינוף: אני מקווה שזה הוקלט כי זה טוב לנו לוועדה.

זבולון אורלב: קודם כל שהוקלט, ואתם יודעים את עמדותיי בעניין הזה.

יוסי לוי: רק אמרתי שלא יהיה, זה לא משנה באיזה מצב זה יהיה.

זבולון אורלב: מר לוי, הדברים נשמעו, תודה.

יוני כהן: לא קשור.

זבולון אורלב: לא קשור, או-קיי.

זבולון אורלב: יש כאן עוד מישהו שרוצה לומר משהו?

זבולון אורלב: אדוני השר, אתה רוצה מילות לסיכום ואני אסכם אחריך.

יצחק הרצוג: קודם כל, אני מודה לוועדה על הדיון ולכל המשתתפים, אני מודה לביקורת המדינה על הערותיה.

יצחק הרצוג: אנחנו מתייחסים ברצינות רבה לנושא הזה וכבר ברור לכולם שהוא עבר מדור לדור, והוא עבר עם מטענים.

יצחק הרצוג: אני מתייחס רק לנקודת הזמן שאנחנו נכנסנו, אני חושב שאנחנו מהרגע שנכנסנו ולקחנו את המשימה, שהיא לא באמת משימה של משרד התיירות, אבל הסכמנו למשימה גם לאור החלטת הממשלה מ-2003.

יצחק הרצוג: אנחנו נעשה ועושים כל מאמץ לשחרר את החסמים ולהתקדם עפ"י המתווה שהוצג כאן.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני רוצה לסכם ולומר שקודם כל, אני מודה גם כן למשרד מבקר המדינה שמגלה סבלנות והתמדה במעקב אחר הסיפור הישראלי העצוב הזה של הטיפול בסוגייה הנוכחית.

זבולון אורלב: ואני יכול להבטיח לך שזאת לא הישיבה האחרונה.

צבי ורטיקובסקי: אני אשמח שיהיו יותר ביצועים ופחות ישיבות של הוועדה.

זבולון אורלב: גם אני.

זבולון אורלב: הוועדה רושמת לפניה את הדיווח של משרד התיירות בראשותו של השר, באשר לתקציב, ללוח הזמנים, לתכניות, לתיאום הבין ממשלתי שעדיין כאמור, צריך השלמה.

זבולון אורלב: וככל שהממשלה תעמוד בתכניות שהוצגו היום בפני הוועדה, נוכל לומר לאחר שנראה את הביצוע, שיש סוף סוף באמת שינוי חיובי בהתייחסות הממשלה לפתרון המצב הבלתי מתקבל על הדעת שכרע שורר בעין בוקק ונוה זוהר, מול החומה המערבית של בריכה מס' 5.

זבולון אורלב: מה שאנחנו רק מבקשים מכל הגופים, זה גם כן חלק מהסיכום, ונראה לי שלא רק הבג"צ אלא גם לוועדה יכולה להיות תרומה בזירוז העניין, ולכן עד שנקבע את הישיבה הבאה ואני מניח שזה יהיה סדר גודל של בערך כחצי שנה, אפילו שתהיה ישיבה יותר קצרה, אנחנו מבקשים או בעצם דורשים ותובעים מכל הגורמים, שאם יש איזושהי תקלה לאור ההצגה שהוצגה כאן היום, בלוח הזמנים, בהחלטות שצריכות להתקבל, אנא להודיע לנו בכתב ומיידית.

זבולון אורלב: ומי שלא יודיע, אנחנו נטיל עליו אחריות כי בישיבה הבאה הוא יצביע על תקלה, אז אותו גורם יצטרך לתת דין וחשבון ולומר לנו מדוע הוא לא אמר לנו.

זבולון אורלב: זה חלק מהותי מהמעקב האישי של כל אחד, כל גורם יעשה, משרד הפנים, מינהל מקרקעי ישראל, גיאולוגי, כל הגורמים האלה.

זבולון אורלב: אם המכון הגיאולוגי לא יקבל תוך חודשיים הודעה, חבר'ה, לא קראו לנו להשתתף, לבדוק מה קורה שם רעידות אדמה, אז המכון הגיאולוגי גם יודיע לנו, "תשמע, לא היתה התייחסות לשום דבר".

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.