ועדת המשנה לנושא דו"ח מבקר המדינה על ההתנתקות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 9, 2007-01-16 11:00

עמירה דותן: שלום לכולם.

עמירה דותן: אני מתכבדת לפתוח את הישיבה בנושא המוטיבציה לשירות בצה"ל לאחר ההתנתקות.

עמירה דותן: מי נמצא כאן מהצבא?

מושיק אביב: חיל חינוך.

עמירה דותן: למה הצבא חשב שקצין חינוך ראשי זה המקום הנכון לטפל בזה?

מושיק אביב: כי לקצין חינוך ראשי יש אחריות על האוכלוסיות המיוחדות בצה"ל.

מושיק אביב: בענף שלי אנחנו מטפלים בנושא האוכלוסיות המיוחדות, כולל הטיפול בקשרי צבא-קהילה.

מושיק אביב: כל המנדט של צבא-קהילה בצה"ל נמצא באגף משאבי אנוש.

קריאה: הרמטכ"ל קבע בזמנו שקצין חינוך ונוער ראשי יהיה הרפרנט של הצבא לצורך העניין לטיפול במפונים.

עמירה דותן: באוזניים הצבאיות שלי זה נשמע לי מאוד קשה.

עמירה דותן: לא נעים לי לומר את זה, אבל כך זה נשמע לי.

אורי אריאל: למה זה קשה?

עמירה דותן: אני לא רואה בהם אוכלוסייה מיוחדת.

עמירה דותן: אני ממש לא מרגישה עם זה נוח.

מושיק אביב: לא אמרתי את זה.

מושיק אביב: הענף שלי הוא ענף "עלייה והשתלבות".

מושיק אביב: נושא העולים וההשתלבות החברתית, קשרי צבא-קהילה ואוכלוסיות מיוחדות.

מושיק אביב: לא זה מה שאמרתי.

עמירה דותן: אז אתה פה בכובע של קשרי קהילה- -

מושיק אביב: אני מתכנן את כל פעילות צה"ל בקהילה- -

עמירה דותן: בכל קהילה שלי.

מושיק אביב: - - משמע, אם היום "גולני" מתנדב בהוסטל נזקקים, הוא מקבל את אישורי בהיבט התכני ובהיבט המשפטי.

עמירה דותן: אם לחבר'ה בקיבוץ יש בעיה מסוימת, זה אצלך?

עמירה דותן: אתה עובד אתם?

אורי אריאל: האם יושב ראש הביטחון של התק"ם עובד אתך או עובד עם אכ"א?

מושיק אביב: עם אכ"א.

עמירה דותן: לכן אמרתי את מה שאמרתי, אני קצת מכירה את האוכלוסייה הזאת.

מושיק אביב: חיל חינוך הוא חלק מאכ"א.

עמירה דותן: ביקשנו את הישיבה הזאת בעקבות הארות והערות שהגיעו אלינו בנושא מוטיבציה לגיוס, שירות, פניות שהגיעו גם מהורים וגם מחיילים, בעיקר כשהם היו בכלא ופנו אליי אישית כחברת כנסת כדי לסייע בכלא ובתהליך השחרור וכל מה שקשור בזה.

עמירה דותן: לכן חשבתי שיהיה נכון לייחד מפגש בנושא המפונים והצבא.

עמירה דותן: אתם התייחסתם לזה בדוח מבקר המדינה?

חיים לשם: לא.

עמירה דותן: אולי נבקש דוח מיוחד פעם, נראה מה ייצא מהישיבה הזאת.

עמירה דותן: נראה לי שזאת הארה שצריך להאיר אותה.

עמירה דותן: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: סמוך לפינוי ותוך כדי הפינוי ניסיתי לטפל בחיילים שהגיעו אליי או בהוריהם.

אורי אריאל: הגעתי לדרגים הכי בכירים בצה"ל, בלי להזכיר שמות.

אורי אריאל: ההתייחסות הייתה בין זלזול, אי הבנה – אני מוכן לייחס את זה לאי הבנה – ועד בוטות לא מובנת.

אורי אריאל: ניסיתי להסביר שהחייל שהיה מגויס באותו זמן נפגע פעמיים: פעם אחת הוא בן למשפחה שמפנים אותה, והוא מפונה מחדרו, עם הספרים שלו עם המטה שלו, עם הסדינים שלו, והוא ודאי לא נפגע פחות מהמשפחה כולה.

אורי אריאל: ופעם שנייה, הוא לובש מדי צה"ל, והוא הגוף שמפנה את משפחתו ואותו עצמו.

אורי אריאל: הוא בצה"ל, הוא הרי התגייס, והוא רוצה לשרת.

אורי אריאל: אני לא אחזור על הדברים ששמעתי.

אורי אריאל: אני ביקשתי לשחרר אותם; אמרו לי שהם קיבלו שבוע לארוז, ויחזרו לצה"ל.

אורי אריאל: זה היה מרחיק לכת, כי נאמר לי שצה"ל מבין שהילדים לא יפנו את הוריהם.

אורי אריאל: אמרתי, זה כבר יפה מאוד.

אורי אריאל: אני לא יודע איך לומר את הדברים, אני לא יודע להבין אותם.

אורי אריאל: אחרי הפינוי פניתי לדרגים הכי גבוהים בצה"ל ואמרתי להם שברור שהאנשים האלה עברו טראומה.

אורי אריאל: לכן ביקשתי למנות קצין או שניים שכל תפקידם הוא לעבור מנער לנערה וידברו אתם אישית.

אורי אריאל: פשוט שיהיה קצין שיהיה אחראי להם אישית.

אורי אריאל: דבר נוסף שביקשתי הוא שמכיוון שצה"ל הוא הגורם המעסיק הגדול ביותר במשק, ואין מגוון תעסוקה כמו בצה"ל בשום מקום, וכן מעסיקים מאילת ועד החרמון, אולי יסכימו מתוך הכרת בעיית התעסוקה ויישובי הקבע – שהן הבעיות הכי קשות – והיות שאין בצה"ל מכרזים – שזה גם דבר מופלא – ואמרו לי: זה רעיון.

אורי אריאל: שאלתי, מה עושים עם רעיון טוב?

אורי אריאל: אמרו לי שזה וזה יהיה אחראי.

אורי אריאל: קישרתי מיד את תא"ל זיגדון ידידי ואמרתי לו שיש לו יתרון כי הוא מכיר את כולם, וכשהוא אומר משהו כולם עוברים לדום.

אורי אריאל: הוא אמר, "מצוין".

אורי אריאל: אחרי חצי שנה בדקנו, ואני אגיד לכם מה היו התוצאות המופלאות בצה"ל: צה"ל הציע להם דבר אחד – להיות נהגי סמיטריילר ג' שמועסקים אך ורק 11 חודשים, כי אחרי 11 חודשים מפטרים אותם כדי שלא תהיה להם קביעות; ולמרבה התדהמה של צה"ל, אף אחד מהמפונים לא פנה.

אורי אריאל: יש לי הערכה גדולה לצה"ל, הרבה שנים הייתי שם.

אורי אריאל: אבל זה זלזול, זה לא דבר אחר.

אורי אריאל: שאף אחד לא ייקלט – לא 5, 20 או 500 – נכון, יש גם בעיות מצד המפונים כי לחלק מהם יש כעס כלפי צה"ל, אבל אף אחד לא?

אורי אריאל: היות שהנושא עלה עוד פעמיים לרמטכ"ל, ואני לא מכיר מישהו יותר בכיר בצה"ל – לא שלא דיברנו עם אחרים, אבל התחלנו אתו – מכיוון שזאת התוצאה, השבר שאני מזהה בצה"ל שאני הכרתי, שהייתה לו אחריות לאומית והתגייסות למשימות לאומיות, לפחות בעניין הזה, לא שווה שום דבר.

אורי אריאל: היות שניסיתי עוד פעמיים, אין לי כבר ציפייה מצה"ל.

אורי אריאל: אם אני אקרא שחל היום נס, אני יודע לברך על נסים.

אורי אריאל: לי כבר אין ציפייה, אבל אולי אתם תראו שזה עובד, ואני אשמח מאוד.

אורי אריאל: בעיית התעסוקה היא, כפי שאמרו חכמים: "הבטלה היא אם כל חטאת"; אם מישהו יודע לפתור לאדם אחד את נושא התעסוקה שלו, יבורך מן השמים.

אורי אריאל: תודה.

עמירה דותן: דבריו של אורי מדאיגים ואנחנו לוקחים אותם בסימני קריאה.

עמירה דותן: הדיון כאן הוא יותר על שירות החובה – ההתגייסות, הגיוס והשירות עצמו.

עמירה דותן: אני מבקשת לשמוע קודם מהצעירים- -

אורי אריאל: אני מבקש לומר עוד משפט אחד: בעת האחרונה פנו אליי חבר'ה צעירים, מועמדים לשירות ביטחון, שלא רצו להתגייס, היו בלבטים האם להתגייס, האם לדחות גיוס, האם ללכת למסלולים שהם לא גיוס מלא; וברוך השם הגיעו למסקנה שהם רוצים להתגייס.

אורי אריאל: אני מטפל ב-4 מקרים במקביל, לא באחד.

אורי אריאל: היות שהם נעצרו בידי המשטרה בשלב מסוים – ולא מכיוון שרצחו מישהו, אלא מכיוון שהפגינו נגד הפצמ"רים, חסמו כביש, הפגינו, אז יש להם מה שנקרא ר"פ.

אורי אריאל: מכיוון שיש להם ר"פ מתעללים בהם; לא נותנים להם להתגייס במועד שהם רוצים – כי צריך להראות להם שהם לא אדונים לעצמם – אלא שולחים אותם לקב"ן.

אורי אריאל: שפעם יסביר לי צה"ל הגדול, מה אתם רוצים מהם?

אורי אריאל: מה יראה אצלם הקב"ן, מה הוא יגלה?

אורי אריאל: הרי איך הם דופקים להם את הגיוס – עם קב"ן.

אורי אריאל: קב"ן זה בעוד 4 חודשים, אז הם לא יוכלו להתגייס במחזור הקרוב.

אורי אריאל: למשל, עכשיו היה נח"ל חרדי.

אורי אריאל: הילדים האלה פעם אחת בוכים, ושנית, הם לא רוצים להתגייס.

אורי אריאל: הם שואלים במה פשעו, מה עשו לחברה הזאת שכך היא עושה להם?

אורי אריאל: הצלחתי אצל תת-אלוף בצה"ל לקדם את הקב"ן בשלושה שבועות, אבל את הגיוס הנער הפסיד.

אורי אריאל: לגיוס שהוא רצה ללכת עם החברים שלו, הוא הפסיד.

אורי אריאל: מה אנחנו הרווחנו?

אורי אריאל: זירו, נאדה, כלום, אפס.

עמירה דותן: אנחנו הפסדנו.

אורי אריאל: אם העניין הזה ייפתר, שיפסיקו עם הקב"ן המטורף הזה.

אורי אריאל: ראש אכ"א כבר הבטיח שזה לא יהיה.

אורי אריאל: אם זה יהיה אני אודה לך מאוד.

אורי אריאל: הילדים האלה, ההורים שלהם והחברה שם משתגעת מהטירוף הזה.

עמירה דותן: לכן אנחנו יושבים כאן.

עמירה דותן: אנחנו ביקשנו גם ממנהל גיוס בצה"ל להגיע, אבל אני לא רואה אותם כאן ולא ברור לי למה.

עמירה דותן: כי כל מה שקשור בתקופה טרם הגיוס זה הם.

ציפי חורי: הם היו אתנו בקשר.

דניאל שטרול: ב-8 בפברואר אנחנו נפגשים עם ראש אכ"א כדי לדון בסוגיות שחבר הכנסת אריאל העלה.

דניאל שטרול: יכול להיות שיהיו נקודות שתעלינה גם, ואולי כדאי שתצטרפי גם את.

דניאל שטרול: אולי נראה במפגש הזה מעין מפגש מסכם שממנו אפשר יהיה לקבל החלטות אופרטיביות.

עמירה דותן: אני נפגשת אתו שבוע לפניכם.

דניאל שטרול: אז אולי כדאי שנעשה משהו מאוחד.

עמירה דותן: אני שמעתי את ההערות האלה, ומכיוון שאני בכל זאת באה משם ביקשתי שיחה אתו, שדחיתי אותה מכיוון שדחינו את הדיון שלנו בשבועיים.

עמירה דותן: בהחלט נדבר על זה, זה רעיון טוב.

עמירה דותן: נשמע קודם כל את המצוקה, והאם יש בעיה.

עמירה דותן: נתחיל במשרד החינוך.

עמירה דותן: אורי דיבר קודם על המוטיבציה לשרת ועל הרצון לשרת, על מהמורות לקראת הגיוס, אז אולי נשמע מה קורה לפני הגיוס, בגיוס והלאה.

ריקי לאופר: משרד החינוך עוסק בנושא הכנה לקראת שירות משמעותי בצה"ל.

ריקי לאופר: הוא עוסק בכל המערכת וכמובן גם במערכת החינוך הממלכתי-דתי.

ריקי לאופר: לכן אנחנו במערכת עובדים על תוכנית חינוכית תלת-שנתית – י', י"א, י"ב.

ריקי לאופר: ב-י' היא עוסקת בפן הערכי של המעורבות והמחויבות לשירות דרך המחויבות האישית ודרך התוכנית "להיות אזרח" בראייה יותר כוללת.

ריקי לאופר: בכיתות י"א-י"ב אנחנו כבר עוסקים בהיערכות.

ריקי לאופר: המועמד לשירות מתחיל בכל תהליכי הגיוס, ואנחנו גם מלווים אותו מול הרשויות הצבאיות ובהקשרים החינוכיים כדי ליצור קשר ביניהם.

ריקי לאופר: אנחנו רואים בשירות בצה"ל חלק מראייה כוללת להיות אזרח פעיל ומעורב בחברה דמוקרטית.

ריקי לאופר: בימים אלה אנחנו יושבים על עדכון חוזר המנכ"ל שעוסק בנושא, ויש בו הרחבה גם בבתי-הספר וגם ברשויות- -

עמירה דותן: אני מבקשת להתייחס לקבוצה הזאת - -

ריקי לאופר: אני מדברת על העניין באופן כללי, אנחנו נמצאים היום בעדכון של כל הנושא בשיתוף כל הגורמים בתוך המערכת החינוכית ובשיתוף צה"ל ומשרד החינוך.

ריקי לאופר: לאחר ההתנתקות מנהל חברה ונוער, - - - והשירות הפסיכולוגי-ייעוצי בנו תוכנית חינוכית שמטרתה לעסוק באספקט לאחר ההתמודדות הקשה – איך אנחנו קמנו ונתעודד – כדי לחבר את הראייה לממלכתיות.

ריקי לאופר: בתוכנית יש מאמרים ותקליטור שיש בו מאמרים לאנשי החינוך; שנית, פעילויות חינוכיות בתוך כיתה.

ריקי לאופר: נעשה תהליך הטמעה מאוד מסודר במערכת בתי-הספר הממלכתיים-דתיים.

ריקי לאופר: כלומר, זה הועבר למפקחים, לבתי-הספר בהשתלמויות ובסדנאות למחנכים, וזוהו גם מספר בתי ספר שהמחנכים והמנהלים בהם דיווחו על קושי בדיאלוג.

ריקי לאופר: שם נעשתה הטמעה מאוד עמוקה בשיתוף ההורים, כי התייחסו גם לראייה הנרחבת של הבית ונעשתה פעולה מאוד מרוכזת באותם בתי-הספר.

ריקי לאופר: החוברת נמצאת פה.

ריקי לאופר: כך המערכת החינוכית ראתה את הדברים ונתנה תשובה בהקשר הפעילות החינוכית בבתי-הספר באופן כללי וגם בתוך בתי-הספר שבהם נצפו קשיים יותר עמוקים.

עמירה דותן: אם כך, כפי שאת אומרת מערכת החינוך נערכה בזמן ובצורה מקצועית, ויש גם תוצרים מאוד מיוחדים.

עמירה דותן: השאלה היא מה קרה בין זה לבין המציאות בשטח כי בחלק מהדיונים כאן שמענו שחלק מהילדים לא הגיעו לבתי-ספר; הייתה תקופה קצרה או ארוכה שחלק מהתלמידים שאנחנו מדברים עליהם לא הגיעו לבתי-הספר כחלק מהמחאה לא להיכנס למערכות האלה.

עמירה דותן: אני זוכרת שציפי והחברות האחרות הסבירו כמה קשה היה להתארגן להמשך החיים.

עמירה דותן: ציפי, אולי תיתני לנו תמונה מהשטח מה קורה עם זה.

ציפי חורי: אני צריכה להפריד בין התקופה שלפני הפינוי לבין התקופה הנוכחית.

ציפי חורי: בתקופה שלפני הפינוי היו תלמידים שלא ביקרו בבית-הספר תקופות ארוכות, לא באו לישיבות ולאולפנות, אלא נשארו בגוש ועשו את המאבק בצמתים וכדומה.

ציפי חורי: היום הירידה במספר הילדים שלא לומדים היא מאוד דרסטית – רוב הילדים חזרו למסלול, הם נמצאים בבתי-הספר.

ציפי חורי: ההיעדרות היא מינימלית.

ציפי חורי: נשארו ילדים שלא הצליחו לחזור מסיבות שונות.

ציפי חורי: העבודה היא עבודה ערכית מאוד יסודית.

ציפי חורי: לולא האמונה לא היינו מצליחים להמשיך בדרך.

ציפי חורי: בחוזר החדש אנחנו עובדים על אמונה ועל פילוסופיה שמאחורי נתינת משמעות חדשה למה שקרה כדי להצעיד את הילדים האלה קדימה ולמצוא מטרות חדשות בחיים.

ציפי חורי: זאת הדרך שלנו, בזה אנחנו מאמינים.

ציפי חורי: יחד עם הכלים הייעוציים שלנו והאמונה אני מקווה שנצליח עם כולם.

עמירה דותן: יישר כוח.

עמירה דותן: שכבת התלמידים שלומדת עכשיו בי', י"א, י"ב מגיעה עכשיו לשלב צו הגיוס וצריכה להתגייס לצבא, וזה בשבילה אמירה מאוד משמעותית גם לאור מה שאמר חבר הכנסת אורי אריאל וגם בגלל מה שאנחנו חווים בישיבות האלה: "הם אלה שפינו אותי מהבית, את הוריי ואת משפחתי", ולכן עכשיו "מה אני בתוך המערכת הזאת".

עמירה דותן: האם יש לכם נתונים ואינפורמציה להגיד האם יש בעיה או לא.

עמירה דותן: יכול להיות שאנחנו מדמים משהו שבכלל לא קיים.

עמירה דותן: אולי אין בעיה.

ציפי חורי: מהנתונים שלנו אני לא יכולה להגדיר את זה בעיה.

ציפי חורי: יש תופעה שולית שאיננה בממדים של בעיה.

ציפי חורי: אני מקווה שאני לא טועה, ויתקנו אותי אחרים.

ציפי חורי: אני אוספת את הנתונים.

ציפי חורי: לא באתי עם נתונים כי לדעתי הוזמנתי בטעות לדיון הקודם ולא לדיון הזה.

ציפי חורי: אחרי ששמעתי בהפסקה מה הנושא נשארתי, אבל לא באתי עם נתונים.

ציפי חורי: הנתונים קיימים אצלי במשרד, ולפיהם, התופעה שולית ולא כוללת.

עמירה דותן: אני מודה לך מאוד.

עמירה דותן: נשמע מישהו מהשטח.

איציק לוי: אני מפונה מאלי-סיני.

איציק לוי: אני מתכלל מטעם המועצה בנושא קליטת המפונים במועצה אזורית חוף אשקלון.

איציק לוי: העובדות בשטח הן עובדות – 30-50 חיילים נכנסים לצרות צרורות עם הצבא.

איציק לוי: בבתי-הספר היסודיים מדינת ישראל עשתה עבודה מאוד יפה: קליטת התלמידים בבית-ספר מורשה.

איציק לוי: לגבי הצבא, לפני שבוע בלבד נכנסה מד"נית לטפל בנושא ההתחברות לצבא, זאת אומרת לא הייתה פעילות ספציפית לגבי האוכלוסייה הזאת.

איציק לוי: בזמנו נפגשתי עם שאול מופז שהיה שר הביטחון והעליתי בפניו את הבעיה.

איציק לוי: לא רק הילדים עשו צרות צרורות, אלא גם המשפחה.

איציק לוי: יושב פה משה חמיאל שהוא הפסיכולוג, ביקשתי ממנו שיבדוק את הבן שלי כדי שיראה איפה הבעיה.

איציק לוי: הוא אמר שאין שום בעיה, פשוט לא רוצים להתגייס בגלל מה שקרה.

איציק לוי: הייתה אצלנו הפגנה נגד אילן - - - ואמרו לו שמכיוון שתמך בפינוי שלא יהיה אתנו.

איציק לוי: בפנים הוא הבטיח והתחייב שיטפל ויעשה, ולמחרת הוציא לו יוסי דהרי פקס עם שמות של חיילים ושום דבר לא נעשה.

איציק לוי: כלום.

איציק לוי: עד היום האנשים האלה הולכים ונכנסים לכלא.

איציק לוי: הבן שלי נכנס 50 יום לכלא, ואני לא מבין עד היום למה צריך להיכנס לכלא בכלל.

עמירה דותן: לדני יש הרשימה של החיילים עם הבעיות ועם המצוקות?

דניאל שטרול: כן, לאמציה יש.

איציק לוי: הגוף היחיד שעזר לי זה מנהלת סל"ע.

איציק לוי: לקחתי בחור מאצלנו שהיו לו קשרים עם הצבא, והוא עשה עבודה מול כל הצבא כמעט.

איציק לוי: הוא הרים ידיים.

איציק לוי: הצבא לא ערוך לטפל בבעיה הזאת.

איציק לוי: התשובה הייתה: "אתה חייל בעייתי, תיכנס לכלא".

איציק לוי: שום טיפול, שום ביקור, שום דבר.

עמירה דותן: כלומר, כמו שמשרד החינוך התכונן, אתה אומר שבצבא לא רק שלא התכוננו, אלא יש מין תוויות.

איציק לוי: אני לא יודע מה משרד החינוך עשה בשטח.

איציק לוי: שום דבר לא נעשה עם האוכלוסייה הזאת.

איציק לוי: הכול דיבורים.

איציק לוי: שאלתי אותו אם שלחו מד"נית או מישהו שידבר עם הנוער הזה – כלום.

איציק לוי: רק לפני שבוע הכניסו מד"נית.

איציק לוי: עכשיו, זה לא רק הילדים, גם אנחנו ההורים סובלים מאוד אפילו.

איציק לוי: חינכנו את הילדים שלנו על שלושה דברים: ארץ-ישראל, תורת ישראל ועם ישראל, וחוץ מהתורה לא נשאר שום דבר.

איציק לוי: תסלחי לי, אני אומר את זה פה בצורה הכי גרועה.

עמירה דותן: העם ישנו.

איציק לוי: אני לא יודע.

איציק לוי: כשהעם יטפל נגיד שנרגיש- - -

יורם אזולאי: אני ממחוז דרום במשרד הרווחה.

יורם אזולאי: באתר ניצן מטעם השירות לנוער ולצעירים יש מדריך מיוחד שזה תפקידו, והוא עובד עם 30 בני נוער מלש"בים.

יורם אזולאי: הוא מקדם את היכולת שלהם להשתלב בצבא.

יורם אזולאי: הוא בקשר עם הצבא ועם המשפחות.

עמירה דותן: יש אינפורמציה?

עמירה דותן: אתה יכול לספר לנו מה קורה ואיך קורה?

עמירה דותן: אנחנו יכולים לדעת מה השאלות שהוא נתקל בהם?

יורם אזולאי: התשובות מטעם הצבא הן חיוביות.

יורם אזולאי: היה שילוב של חיילים נפקדים.

יורם אזולאי: הוא סייע בהשבתם לצה"ל ובשילובם.

יורם אזולאי: כרגע אנחנו יודעים על 5 נפקדים מניצן.

עמירה דותן: מי מטפל בהם?

אמציה יחיאלי: הוא מנסה לטפל בהם, אבל בשלב זה- - אני ראש ענף תחום חברתי במנהלת סל"ע.

אמציה יחיאלי: אני עבדתי עם הנוער בגוש קטיף במשך 7 השנים האחרונות, ומאז ההתנתקות ועד היום אני ממשיך לעבוד עם הנוער בתחום הבלתי פורמלי.

אמציה יחיאלי: מטבע הדברים אני גם בא במגע עם בני הנוער שנמצאים כרגע לפני גיוס או כבר בתוך הצבא.

אמציה יחיאלי: צוות מדריכי הנוער ואני נתקלים במצב שאני אולי אפתח אותו יותר: רמת המוטיבציה של הנוער לפני שנתיים הייתה מאוד גבוהה- -

קריאה: 100%.

אמציה יחיאלי: - - לא היה בכלל עניין של התחמקות משירות.

אמציה יחיאלי: שירות משמעותי בצה"ל היה תמיד חלק בלתי נפרד במערכת הזאת; חבר'ה רצו להגיע לפיקוד ולקצונה, וכל אחד רצה להיות במקום, לתת ולהשפיע כמה שיותר.

אמציה יחיאלי: לאחר הפינוי חל משבר ערכים שאין לי מה לחדש עליו בשולחן הזה.

אמציה יחיאלי: אבל היום משיחות שאני מקיים עם חיילים בשטח רמת המוטיבציה נמוכה מאוד – רוצים לעשות את המינימום ההכרחי וזהו.

עזרא אלדר: עמונה הוסיפה שמן למדורה.

אמציה יחיאלי: ודאי.

אמציה יחיאלי: אני לא נכנס לפרטים, אני מנסה לצייר תמונת מצב.

אמציה יחיאלי: אנחנו רואים את מקום האוכלוסייה הזאת כחלק מהשירות ולהמשיך להיות מה שהיינו פעם – זאת המטרה והמשימה.

אמציה יחיאלי: יחד עם זה, הקושי שנוצר בשטח הוא גם בגלל התנגדויות של הורים לילדים שלהם למה הם הולכים במדים.

אמציה יחיאלי: המוטיבציה יורדת גם בתוך הבית, וזה מקרין על האחים הקטנים.

אמציה יחיאלי: יש חיילים שנכנסים הביתה, והאח הקטן לא רוצה לדבר אתם כי הוא עם מדים.

אמציה יחיאלי: בבאר-שבע יש צוות נפלא שניסה לסייע.

אמציה יחיאלי: אני יכול לומר שיש סיוע רק בפיקוד דרום; בירושלים אין לנו תקשורת טובה, זה תקוע לגבי חיילים ששייכים לפיקוד אחרים.

עמירה דותן: בלשכת הגיוס בבאר-שבע- -

אמציה יחיאלי: יש שם קצינה שעובדת שם נפלא.

אמציה יחיאלי: בכל בעיה היא תמיד זמינה וחוזרת אליי ומשתדלת לעזור בנושא הזה.

אמציה יחיאלי: מרגע שהחייל התגייס אין לנו כתובת, אנחנו פועלים דרך קשרים אישיים.

אמציה יחיאלי: למערכת אין קצין בכיר, שזאת הדרישה הבסיסית ביותר.

אמציה יחיאלי: נעשה פה מהלך כזה, יש מצוקה כזאת, הנוער הזה יגיע בסוף לשירות משמעותי אם ניתן את הכלים הנכונים למצב הזה.

אמציה יחיאלי: צריך כרגע קצין בכיר בעל סמכות.

אמציה יחיאלי: אנחנו לא יכולים לחפש את עצמנו כמו עכברים לחפש את התת-אלוף הזה ואת הסגן-אלוף הזה ואלוף-המשנה הזה – גם האשראי שלנו אצלם נגמר, כמה אפשר לבקש עוד טובה ועוד טובה?

אמציה יחיאלי: אנחנו רוצים משהו מובנה, שיהיה מישהו זמין, לא דרך מזכירה או פקידה שחוזרת אחרי שבועיים.

אמציה יחיאלי: אני אישית ניסיתי להיפגש עם ראש אכ"א 3 פעמים, וכל פעם דחו אותי.

אמציה יחיאלי: זה לא מהיום, אנחנו כבר שנה וחצי אחרי; אנחנו רוצים לטפל בחבר'ה האלה כדי שיוכלו להיכנס לשירות משמעותי.

אמציה יחיאלי: כשתהיה אמינות וזרימה של הבנה נוכל לעשות את המהלך הזה, אבל אי-אפשר להפעיל כל הזמן רק קשרים.

אמציה יחיאלי: כשזה לא הולך חיילים נכנסים לכלא, ומקבלים את המוטיבציה הפוך, ואי-אפשר לבוא באמירה שיש פה מערכת מובנית שמוכנה לטפל בזה.

אמציה יחיאלי: הלוואי שכל המקומות היו מטפלים בתחום הזה כמו בפיקוד דרום.

אמציה יחיאלי: לא מדובר במסה של חיילים שצריכים ליווי אישי כל אחד מהם.

אמציה יחיאלי: יש הרבה חיילים שמשתלבים יפה מאוד ועושים את השירות.

אמציה יחיאלי: אני מעריך שעם הזמן הפצעים יגלידו.

אמציה יחיאלי: אני מעריך שזה תהליך, אבל אם תהיה התייחסות לפרט – כי במצב כזה יש בעיות בין הורים לבין בית – עוד לא היה דבר כזה בסיפור הזה.

אמציה יחיאלי: בואו נשים מישהו שזה קרוב ללבו ומוכן להשקיע בכך; קצין בכיר שיהיה בעל סמכות, לא רק בעל כתובת, ואז יצטרך לחפש שוב את הקשרים שלו.

אמציה יחיאלי: במקום הזה המקום של אכ"א הוא המקום המתאים יותר מאשר נושא של חינוך, עם כל הכבוד, מושיק- -

מושיק אביב: אני נציג אכ"א.

דניאל שטרול: ההתייחסות שלי היא ברמה המערכתית.

דניאל שטרול: אני לא תוקף, אני בא משם, אני אוהב את הצבא, זה הבית השני שלי.

דניאל שטרול: אבל אם אני הייתי צריך להגיע למנכ"ל משרד הביטחון גבי אשכנזי כדי להיפגש עם ראש אכ"א זאת תעודת עניות.

דניאל שטרול: אני לא מבין את זה.

דניאל שטרול: מדובר באוכלוסייה מאוד איכותית בלתי רגילה- -

עמירה דותן: נכון מאוד.

דניאל שטרול: - - שמילאה תפקידים משמעותיים, ואני מקווה שגם בעתיד תמשיך למלא תפקידים כאלה.

דניאל שטרול: היא אוכלוסייה שנשאה בדגל, ואנחנו, אזרחי המדינה, צריכים לשאוף שהיא תמשיך לשאת בדגל.

דניאל שטרול: אני מקווה שזאת תקופת מעבר.

דניאל שטרול: אני כמעט בטוח שהזמן יעשה את שלו, ואנחנו יכולים לעזור בתקופת המעבר הזאת.

דניאל שטרול: תקופת המעבר הזאת חייבת להיות מנוהלת.

דניאל שטרול: בזמנו כשעוזי דיין היה סגן הרמטכ"ל הצבא ניהל פרויקט ענק של דיאלוג חברה-צבא.

דניאל שטרול: אני לא מבין למה לא מתקיים כאן דיאלוג.

דניאל שטרול: זה נכון שהצבא היה זה שפינה, אבל היום הקרקע פורייה לנהל דיאלוג שכזה.

דניאל שטרול: מעבר לכך, אני לא רוצה להיות במצב שאני מנצל קשרים אישיים ופותרים בעיה פה ובעיה שם – זה לא נכון לעבוד כך.

דניאל שטרול: צריכה להיות כתובת אחת מרכזית, וזה אינטרס של הצבא שתהיה כתובת כזאת עם סמכות, שיהיו שם קצינים בכירים.

דניאל שטרול: מי שפותר את הבעיות הם הזוטרים, אבל צריך אינסטנציה בכירה שיכולה לקבל החלטות, להעמיד משאבים ולקבוע מדיניות.

דניאל שטרול: לא ייתכן שאני פונה למג"דים ומביא לתשומת לב המג"ד שיש בפלוגה מסוימת מספר מסוים של חיילים ואומר לו שכדאי שהוא ייפגש אתם, ידבר אתם וייקח בחשבון שהם אחרי תקופה קשה.

דניאל שטרול: פה מחויבת התייחסות מערכתית מהר ככל האפשר.

יוסי דהרי: אני עובד עם הנוער בניצן.

יוסי דהרי: לאמציה באמת יש כמה קשרים עם כמה קדקודים שם, ואני ישבתי גם עם חיים כהן שהוא סגן אלוף בפיקוד דרום, גם עם תת-אלוף אילן הררי, שהגיעו לניצן והבטיחו הבטחות מפליגות לבני הנוער, ומכל זה כלום לא התבצע.

יוסי דהרי: אמציה הזכיר מה היה שיעור המתגייסים לשירות קבע בצה"ל; היום יכול להיות שחבר'ה מתגייסים לצה"ל, אבל המוטיבציה שלהם לשרת היא אפסית, גם לאלה שיש פרופיל קרבי.

יוסי דהרי: יש כאלה שבורחים מכל מיני בסיסים כי יש להם פרופיל 97, ורוצים שהם יהיו חיילים קרביים, אבל המוטיבציה שלהם היא אפסית.

יוסי דהרי: הם יודעים שחובה עליהם לשרת את המדינה, אבל בעקבות כל מה שעברו יש לו כל מיני קשיים, והם מעדיפים להיות ג'ובניקים.

יוסי דהרי: זה התקל שקרה בין הצבא לבין בני הנוער.

יוסי דהרי: אנחנו מדברים על 30-45 חבר'ה שיש להם כל מיני בעיות בגיוס.

יוסי דהרי: האדם שמתעסק עם הנוער הזה הוא הבן אדם היחיד שנותן כתובת לפתור את הבעיה הזאת.

יוסי דהרי: יש 5 עריקים שמתוכם אחד הצלחנו להחזיר לצבא.

יוסי דהרי: מה עשה הצבא?

יוסי דהרי: הפגיש אותו עם קב"ן, והקב"ן שחרר אותו.

יוסי דהרי: זה לא פתרון.

יוסי דהרי: בני הנוער מחפשים אולי להשתחרר מהצבא על סעיף קב"ן, אבל הם לא מבינים את ההשלכות העתידיות של זה להמשך החיים.

יוסי דהרי: זה לא יפתח הרבה דלתות בעתיד.

עמירה דותן: אתה מעלה דילמה מאוד גדולה.

עמירה דותן: חלק גדול מההורים פונה אליי ומבקש שנעזור לשחרר את הילד שנמצא מבית הסוהר ומבטיחים שלאחר שישתחרר הכול יהיה בסדר.

יוסי דהרי: - - -

עמירה דותן: אני יודעת שזה לא העניין, אבל זה קשה מאוד.

עמירה דותן: אני רוצה לשמוע עוד מישהו מהקהילה כדי שנוכל לעשות משהו מערכתי ולא נקודתי.

יוסי דהרי: אני חייב להגיד דבר אחד חשוב: יש יחידה בצה"ל, יחידה 8200 של חיל המודיעין, שעוזרת כיום לחבר'ה בניצן.

יוסי דהרי: מגיעים כל שבוע 5 חיילים ונותנים שיעורי תגבור לחבר'ה.

מושיק אביב: 15.

יוסי דהרי: אני יודע על 5.

יוסי דהרי: הלוואי שהיו 30-50 כי יש צורך.

מושיק אביב: תעדכן אותי כל שבוע.

יוסי דהרי: בסדר גמור.

יוסי דהרי: אני מכיר 5, אני בשטח.

יוסי דהרי: הלוואי היינו יותר.

יוסי דהרי: הם נותנים עזרה בלימודים.

יוסי דהרי: היה קשה להכניס חייל הביתה, אבל קורה תהליך- -

אמציה יחיאלי: חייבים לציין שזה רק בניצן.

אמציה יחיאלי: ביתר המקומות יש פרספקטיבה הרבה יותר רחבה; יש עוד הרבה קהילות והרבה מקומות.

אמציה יחיאלי: צריך להביא את זה בחשבון.

איתי אלמליח: אני מיד בנימין.

איתי אלמליח: אני רכז נוער.

איתי אלמליח: אנחנו מטפלים בשתי קהילות.

איתי אלמליח: אני אפתח במשהו כללי כי אני חושב שזה קצת חסר לדיון.

איתי אלמליח: המוטיבציה היא לא מה שהיה פעם; אחוזי הסירוב המוצהר הם לא גבוהים.

איתי אלמליח: אתמול הייתה לנו ישיבה של רכזי נוער, ואלה התחושות שקיבלנו.

איתי אלמליח: אמנם יש שני קצוות: מצד אחד קבוצה שהכול כרגיל בה, ולא רק כרגיל, אלא אפילו יותר: חושבים שדווקא עכשיו צריכים להתגייס; ומצד שני יש קבוצה שבה קשה מאוד, וגם אם יש ילד שרוצה להתגייס, יש קושי בבית כי ההורים או החברים אומרים לו שהם לא רוצים לראות אותו במדים.

איתי אלמליח: רוב הנוער שלנו נמצא בשטח האפור, וזה מצב הרבה יותר מסוכן.

איתי אלמליח: זה הרבה יותר מסוכן כי אם יש ילד שלפני שנתיים היה מתגייס בכיף לסיירת מטכ"ל גם בזכות מוטיבציה וגם בזכות המצב הגופני, היום הוא הולך לחטיבת הנח"ל כי שם יש "ראש טוב", והוא לא מתכוון להשקיע יותר מדי.

איתי אלמליח: זה משהו שאני כרכז נוער, ומי שצריך לעשות את התהליכים הגדולים צריך לשים לב.

איתי אלמליח: זה ציבור מאוד איכותי שנתן המון לצבא, שראה בצבא ערך הרבה יותר אפילו ממה שמשרד החינוך מלמד, ויסלח לי משרד החינוך.

איתי אלמליח: הוא לא צריך שילמדו אותו על צבא.

איתי אלמליח: כשיש נער שלומד במקום שמחנך לזה ברמה הכי גבוהה – אני לא רוצה להזכיר שמות של מכינות וכדומה – ואחרי שנתיים הוא אומר לי שהוא יתגייס, אבל רק לנח"ל, אחרי שלפני שנתיים הוא היה מדבר על סיירת מטכ"ל, יש פה בעיה ותופעה שצריך לטפל בה.

איתי אלמליח: לפני שלושה שבועות יצאה הוראה מראש אכ"א, שלא נאכפת; כל השאלות בגיבושים: האם תהיה מוכן לסרב פקודה.

איתי אלמליח: זאת בושה וחרפה, זאת חוצפה ממדרגה ראשונה.

איתי אלמליח: זה כמו לשאול ילד אם הוא היה מוכן לרצוח את אמא שלו.

איתי אלמליח: ילד שמגיע לגיבוש, אחרי שהוא נותן את הנשמה, ויש לו התלבטויות אם בכלל ללכת לצבא כי גירשו אותו מהבית – ואחרי שהוא קורע את עצמו, שואלים אותו אם הוא היה מוכן לסרב פקודה, זאת בושה וחרפה, זאת תעודת עניות לצבא ההגנה לישראל.

איתי אלמליח: אין מילה אחרת לתאר את זה.

איתי אלמליח: ראש אכ"א נתן הוראה בנושא הזה, והוא לא אוכף אותה.

איתי אלמליח: צריך להוציא את הנוהג הפסול הזה מהצבא.

איתי אלמליח: צריך להיות איש קשר.

איתי אלמליח: לצבא יש הדרגים שלו, וכשהוא רוצה להכניס תוכן מסוים בחתך רוחבי הוא יודע לתפוס את הפלוגות בהכנת הסגלים שלהם ולהכניס את התכנים האלה.

איתי אלמליח: כולם מגיעים לבית גולדמינץ או למקומות אחרים.

איתי אלמליח: אפשר להכניס לשם תוכן מיוחד.

איתי אלמליח: למשל, לקבוע סף שכל פלוגה שמקבלת למעלה מ-5 חבר'ה מגוש קטיף חייבת לעבור הכשרה בנושא.

איתי אלמליח: כמו למשל, מקרה שאמציה הזכיר אתמול: חייל שמבקש עזרה כי שני ההורים שלו לא עובדים.

איתי אלמליח: אומרים לו להביא מצב חשבונות בנק, ורואים שבהם שוכבים מיליונים.

איתי אלמליח: אז קצינת הת"ש אומרת לו: תגיד, אתה לא מתבייש?

איתי אלמליח: היא לא מבינה שהמיליונים האלה זה מיליונים שיושבים לטובת בניית קבע, וההורים שלו היום אוכלים את הכסף הזה, וכשיגיע הזמן לבנות יישובי קבע "בעגלה ובזמן קריב" לא יהיה להם איפה לבנות את בית הקבע.

איתי אלמליח: הצבא לא מבין את זה.

איתי אלמליח: יש אינספור דוגמות כאלה, כמו חייל שיושב בלשכת גיוס כולו מבואס ושואלת אותו "מה קרה", אז הוא אומר לה, "אין לי בית", אז היא אומרת, "למה, רבת עם ההורים?, זרקו אותך מהבית?

איתי אלמליח: כמה זמן אתה מסתובב ברחוב".

איתי אלמליח: הוא אומר לה שהוא מגוש קטיף, והיא בכלל לא מבינה על מה הוא מדבר.

איתי אלמליח: הצבא צריך לעבור הכשרה ותוכן שייכנס לפלוגות; אולי לקבוע סף כדי ליצור את העניין הזה.

איתי אלמליח: חשוב להבין שגם ההתמודדות שלנו כרכזי נוער היא בבניית השבר.

איתי אלמליח: השבר לא קרה רק עם אנשי גוש קטיף.

איתי אלמליח: הוא מחריף כי אולי עליהם עבר השבר הזה, אבל זה שבר עם הציבור הדתי-לאומי.

איתי אלמליח: לא נכון לומר שבטוח שהפצעים האלה יגלידו.

איתי אלמליח: יש כוחות במחנה הדתי-לאומי שמושכים לכיוונים מנוגדים.

איתי אלמליח: אם למדינת ישראל יש עמדה בוויכוח הזה או צד ורצון למשוך את אחד הצדדים היא יכולה למצוא את הכוחות.

איתי אלמליח: אני לא מעוניין לפרט בנושא הזה, אבל היא צריכה למצוא את הכוחות לעשות את הדבר אפשרי, נכון יותר ומפתה יותר כדי לחזור לחיקה של המדינה.

איתי אלמליח: דבר נוסף, אי-אפשר לנתק את מצב המלש"ב ממצב ההורים שלו, ממצב יישוב הקבע וממצב הפיצויים.

איתי אלמליח: כשאני בא לנער שברור שהוא צריך להתגייס לצבא כי זאת דעתי, הוא אומר לי שהמדינה דפקה אותו, אז מה פתאום הוא יתגייס לצבא שלה.

איתי אלמליח: אני אומר לו, בסדר, יש טעויות במדינה; אבל כשנער רואה שההורים שלו יושבים בבית, ואבא שלו לא עובד ואוכל את הפיצויים, והוא לא מקבל את מבנה הקבע שלו – כל הדברים האלה משפיעים.

איתי אלמליח: דבר אחרון, שאין בו שום אמירה פוליטית, ואני מקווה שגם לא תצבעו אותה בצבע הזה: צריך לזכור שאפשר היה למנוע את השבר שאנחנו מתקנים עכשיו.

איתי אלמליח: זה משהו שאני אישית חייב לשים על השולחן.

איתי אלמליח: הבינו את זה שר הביטחון והרמטכ"ל בזמנו, כשהם התחייבו שצבא ההגנה לישראל לא ישתתף בפינוי.

איתי אלמליח: דרך אגב, אני לא מפונה מגוש קטיף.

איתי אלמליח: עבדתי בגוש קטיף במסגרת עבודה אחרת, ואני עובד היום עם החבר'ה של גני טל.

איתי אלמליח: שר הביטחון והרמטכ"ל זיהו את הבעיה הזאת, והם הבטיחו בהבטחות פומביות ולא פומביות שצה"ל לא ישתתף בפינוי כדי לא להוציא אותו מהקונצנזוס.

איתי אלמליח: חשוב לזכור שאחת ההחלטות היא שאסור לצה"ל להיכנס לעניין הזה.

איתי אלמליח: צה"ל הוא צבא שמשרת את הדמוקרטיה וחשוב לשמור אותו מחוץ לנושא הזה, כי אחר-כך אנחנו קורעים קרעים בתוך העם שלנו.

איתי אלמליח: השבר שאיציק מדבר עליו הוא לא רק מכיוון שפינו אותו מהבית, אלא מכיוון שמי שאמור היה להגן עליו הכי הרבה עשה את זה.

איתי אלמליח: יקל עלינו מאוד בעבודה אם תהיה התחייבות פומבית כזאת.

אבידב גולדבשטיין: אני מניצן, לפני גיוס.

אבידב גולדבשטיין: אני מייצג הרבה חברים.

אבידב גולדבשטיין: אנחנו קרועים בין שני עולמות.

אבידב גולדבשטיין: עד לפני שנתיים חונכנו בבני עקיבא ובבית על עם ישראל, תורת ישראל והצבא ולהתגייס ליחידות הכי קרביות.

אבידב גולדבשטיין: היינו מזמינים חיילים לאכול בבית בערב שבת.

אבידב גולדבשטיין: היינו גאים מאוד בצבא שלנו, ורצינו להיות חלק ממנו.

אבידב גולדבשטיין: פתאום בגירוש, מי נכנס לבית כדי להוציא אותי מהבית?

אבידב גולדבשטיין: חייל, שעד אז הוא היה מודל לחיקוי שלי, הייתי מת להיות כמוהו.

אבידב גולדבשטיין: פתאום קיבלתי סטירה מצלצלת בפרצוף.

אבידב גולדבשטיין: כל המחשבה השתנתה: למה להתגייס בכלל?

אבידב גולדבשטיין: כמו שהוא אמר, חושבים שצריך להתגייס, אבל החבר'ה שלנו מבולבלים לגמרי.

אבידב גולדבשטיין: החבר'ה שלנו אומרים ככה ואחרת – אנשים מבולבלים לגמרי.

אבידב גולדבשטיין: ביום ראשון דיברתי עם חבר, והוא אמר שהצבא הלביש עליו סעיף נפשי.

אבידב גולדבשטיין: אני מכיר אותו, הוא בן אדם שפוי לגמרי.

אבידב גולדבשטיין: הוא אמר לי שעליו ועל עוד כמה חבר'ה הלבישו סעיף נפשי.

אבידב גולדבשטיין: הייתי המום.

אבידב גולדבשטיין: הוא רצה להתגייס, אבל הוציאו לו את כל החשק להתגייס.

עמירה דותן: הוא היה עצור?

אבידב גולדבשטיין: לא.

עמירה דותן: כמו שאתה אומר, אדם שפוי שאומר לך שהצבא הלביש עליו סעיף נפשי.

אבידב גולדבשטיין: יש קבוצה כזאת של אנשים.

עמירה דותן: הוא הסביר למה?

אבידב גולדבשטיין: לא יודע למה.

אבידב גולדבשטיין: הוא אומר שיש משפטים, ויש משהו בכנסת.

אבידב גולדבשטיין: הייתה הפגנה נגד הפצמ"רים בגוש.

אבידב גולדבשטיין: סתם תפסו אנשים, הלבישו עליהם תיקים – חבר'ה שהיו מיועדים לסיירת מטכ"ל, ליחידות הכי מובחרות.

אבידב גולדבשטיין: הם לא יכולים עכשיו.

אבידב גולדבשטיין: גם אם הם רוצים, הלבישו עליהם תיקים- -

עמירה דותן: מה שאמר חבר הכנסת אריאל.

אבידב גולדבשטיין: - - הוא עמד באיזה מקום, עצרו אותו על תקיפת שוטר.

אבידב גולדבשטיין: הוא מת להתגייס, אבל הוא לא יכול.

אבידב גולדבשטיין: אני הייתי בצו ראשון ושואלים אותי אם אני אהיה מוכן לפנות.

אבידב גולדבשטיין: הייתי המום, לא ידעתי מה לענות.

אבידב גולדבשטיין: היא עומדת שם עם דף ועט – אני בין היותר מתונים, אני רוצה להתגייס, אני חושב שזה יעזור.

אבידב גולדבשטיין: קצת קשה לי עם זה, כי אני נגד החבר'ה שלי.

אבידב גולדבשטיין: היא יושבת עם דף ועט, ואני יודע שכל מה שאני אגיד יכול "לדפוק" אותי, חבל על הזמן.

אבידב גולדבשטיין: חשבתי, מה אני עושה, לעזאזל?

אבידב גולדבשטיין: ברור שאני לא אפנה, אבל זה מכניס אותי לכל מיני סיטואציות שאני ממש לא רוצה להגיע אליהן.

אבידב גולדבשטיין: אמרתי "לא", ויכול להיות שבגלל זה לא קיבלתי שום זימון לגיבוש ליום סיירות.

אבידב גולדבשטיין: יכול להיות שזה בגלל זה.

אבידב גולדבשטיין: לדעתי, מסמנים את הציבור שלנו.

אבידב גולדבשטיין: חבר'ה שרוצים להתגייס, לא נותנים להם אפשרות.

עמירה דותן: תודה רבה.

עמירה דותן: אנחנו עושים את הדיון הזה במיוחד כדי לשמוע אותך ואת החברים שלך.

עמירה דותן: כל מילה נוספת תהיה קטנה מדי לעומת הדברים שלך.

עמירה דותן: דילמות זה טוב בחיים, החיים כולם הם הרבה מאוד דילמות.

עמירה דותן: זה שאתה מתמצת את הדילמה ומדבר עליה בכזאת פתיחות, חום ובגרות, זה ראוי לכל שבח, ואנחנו אתך.

עמירה דותן: שמענו שתי הערות: האחת של איתי שאמר ששואלים כל מיני שאלות בגיבושים, ואתה שאמרת שבלשכת הגיוס נשאלה שאלה שאתה תיארת כל-כך יפה מה עבר עליך בזמן ששאלו אותך את השאלה, ואתה חושב שאולי בגלל זה לא קיבלת את המנילה לסיירות ולדברים מהסוג הזה.

עמירה דותן: אלה הנקודות שאנחנו חייבים להעלות למעלה, אפילו לשר הביטחון, לא רק לראש אכ"א, כי זה חייב לבוא עם סימני קריאה חד-משמעיים שמוכרחים לעשות את שינוי גדול ותפנית.

עמירה דותן: אתה יכול להגיד לחברים שלך, שאתה עשית את השינוי.

אבידב גולדבשטיין: אני מקווה שיהיה שינוי.

עמירה דותן: אנחנו בדרך כלל מצליחים.

עמירה דותן: זה לוקח זמן ומוציא לנו את הנשמה, אבל בסופו של דבר יש הצלחה.

עמירה דותן: אתה יכול להגיד שאתה זה שהתניע את השינוי.

אבידב גולדבשטיין: אני רק מקווה שהשינוי יהיה לפני שאני אשתחרר מהצבא.

עזרא אלדר: דיברתי עם מספר חיילים בני המושב שלנו, גני טל.

עזרא אלדר: אלה חיילים שהם כבר לקראת שחרור, והם יודעים בבירור שמאז ההתנתקות יש החלטה בצה"ל להוריד את שיעור החיילים הדתיים שבאים בעיקר מגוש קטיף, ולא רק מגוש קטיף כי מפחדים מהתגובה שלהם אם חס ושלום תהיה כוונה של ממשלת ישראל לבצע עוד פינוי- -

עמירה דותן: אני מאוד מקווה שזה מה שנקרא "מר שמועתי" שאין לו אחיזה במציאות.

עמירה דותן: אני מאוד מקווה.

עזרא אלדר: זה מספר לא מבוטל של נערים- -

עמירה דותן: אני מאוד מקווה שזה לא נכון.

עמירה דותן: אני לא רוצה להסלים את השיחה שלנו.

עזרא אלדר: אלה עובדות.

עמירה דותן: אני רוצה לשמור על הצבא כי הוא רק הצבא שלנו.

עמירה דותן: אנחנו צריכים לחזק אותו ולשמור עליו.

עמירה דותן: אני גם רוצה לשמור על המפונים ועל הנוער שמתגייס.

עמירה דותן: השאלה שלנו היא איך אנחנו עושים את ה"יחד" הזה.

עמירה דותן: אני לא רוצה לשפוך את התינוק עם המים ולהישאר במצב של קטסטרופה, ולכן כל דבר כזה שאני לא יודעת אותו מעובדות, אלא רק משמועות- -

עזרא אלדר: זה לא שמועות.

עזרא אלדר: זה עובדות.

עמירה דותן: מה זה עובדות?

עזרא אלדר: זאת עובדה שהורידו את שיעור המתגייסים ליחידות נבחרות מקרב הנוער ה"כתום".

עמירה דותן: מה זה "עובדה"?

עמירה דותן: הייתה הנחיה כזאת?

עזרא אלדר: פעם היו X, היום יש X מינוס.

עמירה דותן: אבל אולי זה בגלל דברים אחרים, מוטיבציה למשל.

עמירה דותן: לכן אני מבקשת לשמור את שתי הפנינים.

עמירה דותן: אנחנו לא רוצים להפוך את הפנינים האלה ולהפוך אותם לסתם אבנים.

עזרא אלדר: אם אנחנו רוצים לשמור על הפנינה הזאת אנחנו צריכים להוציא אותם מכל עניין ההתנתקויות.

עמירה דותן: זה שמענו מאיתי חד-משמעית.

עמירה דותן: מאחר שאני לא מקבלת החלטות במקום הצבא אני רוצה לטפל באבידב ובחבריו שנמצאים לקראת גיוס ובאלה שמשרתים.

עמירה דותן: זאת מטרת הדיון שלנו.

עמירה דותן: אתה מכיר אותי בדיונים: בכל דיון יש לנו נקודת עומס אחת.

עמירה דותן: אתמול שמעתי מחבר הכנסת אלקין שמצוי ועוזר למפונים על ד"ר קליין.

עמירה דותן: אליך מגיעים הרבה מאוד מלש"בים.

יצחק קליין: אנחנו מחפשים אותם.

עמירה דותן: אז אתה תספר לנו מי אתם.

עמירה דותן: אני גם שמעתי מחבר הכנסת אלקין שיש לך הרבה מאוד עדויות.

עמירה דותן: אולי תרחיב את הדברים שנאמרו כאן.

יצחק קליין: לא הייתי בטוח למה הוזמנתי היום, ועכשיו כשאני יושב ושומע אני יותר מבין, במיוחד משום שאני רואה שחילקו על השולחנות את המאמר שפורסם בעיתון: "בכירים בצבא: ההתנתקות גרמה לצעירים לחמוק מגיוס".

יצחק קליין: אני עומד בראש מכון מחקר קטן שנקרא "מרכז המדיניות בישראל".

יצחק קליין: התחלנו לעבוד לפני 4 שנים, ואנחנו עוסקים יותר בנושאים של חקיקה וחוקה.

יצחק קליין: בשנתיים האחרונות אנחנו עוסקים יותר לנושא זכויות האדם, במיוחד הפרות זכויות אדם על רקע דעותיהם הפוליטיות או עמדותיהם הערכיות.

יצחק קליין: בשנה שעברה הוצאנו דוח- -

עמירה דותן: בכיוון אחד או בשני הכיוונים?

עמירה דותן: יצחק קליין: בשלב הזה אנחנו עוסקים בענייני עמי המקומי שאני יושב בו; ברור שהבעיה רחבה הרבה יותר, ולדעתי, חשוב שנשכנע את התורמים להרחיב את הפעילות שלנו לכלל הבעיה- -

עמירה דותן: אתם לא עוסקים בשמאל.

יצחק קליין: בשלב זה לא.

יצחק קליין: היינו רוצים לעסוק גם בזה.

יצחק קליין: מסוף הקיץ אנחנו עוסקים במחקר לאחר ששמענו דברים והחלטנו לחקור את התופעה.

יצחק קליין: נוער מהציבור הדתי שאינו חרדי שמגיע ללשכות הגיוס בכל הארץ, ועובר תשאול בנושאים פוליטיים-ערכיים, עמדות פוליטיות: מה דעתך על ההתנתקות?

יצחק קליין: מה עשית בהתנתקות?

יצחק קליין: מה עמדתך כלפי רבנים?

יצחק קליין: אם אתה צריך לבחור בין הרבנים לבין פקודה – מה תעשה?

יצחק קליין: יש עוד.

יצחק קליין: מי שעובר את התשאול הזה עובר תשאול גם לפני מפקד לשכת גיוס או סגן מפקד הלשכה.

עמירה דותן: ואז מי שעונה תשובות לא מקובלות- -

יצחק קליין: לא חשוב מה הוא עונה.

עמירה דותן: אתה אומר שחלק מהם הולכים למפקד, אז לפי מה הם עושים את ההבחנה הזאת?

דניאל שטרול: אין תשאול, יש ריאיון צד"ח.

דניאל שטרול: במסגרת ריאיון הצד"ח, כנראה, עולות שאלות.

דניאל שטרול: הבנו שראש אמ"ש נתן הנחיה, אני אבחן אישית עם ראש ממד"ה, כי הוא הגורם.

דניאל שטרול: לתשאול הזה יש גם היבטים אחרים; שואלים גם מלש"ב רגיל מן היישוב על כל מיני מצבים קונפליקטואליים ומצבי חיים – מה תהיה עמדתו במצב מסוים.

דניאל שטרול: זה לא משהו שקשור דווקא לעניין הפינוי.

יצחק קליין: אחרי שלב השאלות הרבה חבר'ה מגיעים גם למפקד לשכה וגם לקב"ן.

יצחק קליין: כל תהליך ההזמנה לקב"ן - -

עמירה דותן: קב"ן לפני הגיוס?

יצחק קליין: בוודאי.

יצחק קליין: זה גורם להשהיה של הגיוס והפסד כל מיני תאריכים שיכולים להיות חשובים לבני נוער.

יצחק קליין: הרבה מאוד אנשים מתגייסים בסופו של דבר בגלל מאמצים שלהם, הנחישות שלהם ומעורבות של גורמים חיצוניים; יש כאלה שאינם מתגייסים; יש כאלה שלמעלה משנה אין להם תשובה מצה"ל לא לכאן ולא לכאן למרות מאמצים גדולים לקבל תשובות.

יצחק קליין: במספר מצומצם של מקרים – אבל יותר ממקרה אחד – יש אנשים שהגיעו לוועדה פסיכיאטרית והוציאו להם פטור משירות, סעיף 21 – פטור נפשי – בלי כל הצדקה, כי הם הלכו מרצונם ושילמו מכספם.

יצחק קליין: הבעיה כאן היא שאפשר להכביר במילים ולכנות את זה בכל מיני כינויים כדי לסבר את האוזן, ובסופו של דבר אנשים נכנסים ללשכת הגיוס, והתשאול שם הוא פוליטי וערכי, ואי אפשר לייפות את זה.

יצחק קליין: שמעתי שיש הנחיה מאגף משאבי אנוש לא לעשות את זה, אבל לא נודע כי באו אל קרבו.

יצחק קליין: זה לא קיים.

עמירה דותן: אני מודה לך שהערת את הנקודה הזאת.

עמירה דותן: גם אנחנו נבדוק את זה.

עמירה דותן: משה חמיאל, פסיכולוג, בבקשה.

משה חמיאל: אני ניהלתי את השירות הפסיכולוגי בגוש קטיף במשך 18 שנה.

משה חמיאל: היום אני עובד במועצה האזורית חוף אשקלון עם בתי-הספר בעוטף עזה – עם הקיבוצים יד מרדכי וזיקים – וביישוב ניצן אני מלווה את מסגרות הגנים.

משה חמיאל: אלה מסגרות שאני עבדתי בהן כל השנים.

משה חמיאל: תוך כדי עבודה אני פוגש משפחות ונערים שהכרתי בעבר ובאים להתייעץ אתי.

משה חמיאל: לא הוזמנתי לדיון הזה, אלא לדיון בבוקר, אבל הרגשתי צורך להשתתף- -

דניאל שטרול: נאמר שהדיונים מאוד קשורים; הנער רואה מציאות מאוד מורכבת בתוך הבית.

משה חמיאל: אני החלטתי שאני נשאר, ואני שמח שנשארתי.

משה חמיאל: חלק גדול מן התושבים אני מכיר, ואני עוסק בדברים האלה.

משה חמיאל: בגדול, אין ספק שהמצוקה קיימת אצל הנוער.

משה חמיאל: ילדי הגנים מקסימים ולא רואים את הדברים.

משה חמיאל: ככל שעולים בגיל כך נפגשים יותר עם הבעיות, וככל שמגיעים לקראת גיל צבא הבעיות יותר קשות וההתלבטויות גדולות.

משה חמיאל: מצד אחד יש רצון גדול להתגייס לצבא ולהיות בצבא, אבל מצד שני החוויה הקשה שאליה נחשפו במהלך הפינוי היא מאוד קשה להם, וקשה להם לשאת אותה.

משה חמיאל: בגדוד שלהם ביום-יום היא כפולה ומכופלת.

משה חמיאל: אנחנו יודעים מה זה להתגייס לצבא ומהם השלבים שכל חייל עובר בתוך הצבא.

משה חמיאל: אני יודע שהצבא פועל בהרבה תחומים יפה ונכון והולך לקראת החיילים, אבל ההתלבטות שהחיילים הולכים עם עצמם היא קשה.

משה חמיאל: הם גם צריכים להתמודד עם הקשיים שהצבא מציב להם, ויש להם גם קשיים שקשורים בבית – במשפחה ובעבר.

עמירה דותן: אני מניחה שאפשר למצוא כלים לעזור בהתלבטות הזאת.

עמירה דותן: האם בבניית הכלים, בהנחה שאנחנו משכנעים את הצבא להתחיל שיח של בניית כלים שלא יהיה מנותק מן הקהילה, האם אתם רואים את עצמכם שותפים?

עמירה דותן: או מישהו אחר.

עמירה דותן: אנחנו רוצים להגיד שעד כאן

עמירה דותן: היו לנו - - - טעינו, עשינו דברים כאלה ודברים אחרים – מפה ואילך אנחנו רוצים לקחת את התקופה הקרובה ולעשות שינוי משמעותי כדי לתת תשובות יותר ברורות לחבר'ה שעומדים להתגייס כרגע, ולומר להם שאנחנו רוצים אתכם, ולא סתם, אלא ממש מחכים לכם.

עמירה דותן: איפה ה"יחד" הזה?

עמירה דותן: האם אתם מוכנים להיות יחד?

עמירה דותן: האם אפשר לבנות כלים יחד?

משה חמיאל: כמו שכולם יודעים, תהליכי שינוי הם דברים שקשורים בראש ובראשונה בחוויה האישית של האדם, וכבר לא של האדם: מה אדם חושב, איך הוא רואה את הדברים, ואם אדם יכול לראות את הדברים בצורה אחרת- -

עמירה דותן: כלומר, אם הוא מתלבט הוא מסתכל על כמה אפשרויות, הוא לא במקום אחד.

עמירה דותן: דווקא למתלבטים צריכים לתת את הכלים לצעד הבא.

משה חמיאל: נכון.

משה חמיאל: כולם רוצים לעזור ולעשות מה שאפשר.

משה חמיאל: גם היום בפרויקט "מענים" קרה שחברים פנו אליי דרך מנהלת סל"ע וקיבלו עזרה.

משה חמיאל: זה עזר וזה עוזר.

משה חמיאל: אין שום סיבה שלא כולנו נתגייס וניתן את העזרה.

משה חמיאל: אפשר לתת עזרה ולבנות כלים.

משה חמיאל: דבר אחד צריכים לעשות: כדי להקים יחידה או גוף שייקחו על עצמם לטפל בעניין על כל רובדיו.

זבולון אורלב: איפה, בצה"ל?

עמירה דותן: כן.

עמירה דותן: זה עלה בהרבה מאוד הזדמנויות.

משה חמיאל: שיהיה גוף שייקח על עצמו לטפל באנשים ויראה את כל הדברים לרוחב ולאורך ויוכל לבחון את הדברים לאורך התקופה- -

עמירה דותן: אתה הוספת עוד אלמנט: מעבר לכתובת – שתהיה בחינה.

עמירה דותן: אני לא שמעתי על דבר מסודר של בחינה ומעקב.

עמירה דותן: זה אחד האלמנטים הכי חשובים לחברה הישראלית.

עמירה דותן: היה פה שבר.

עמירה דותן: אני מאוד מקווה שמישהו עשה את זה בממד"ה או במשהו כזה, ואנחנו רק לא יודעים על זה כאן.

עמירה דותן: אתה הוספת נדבך חשוב- -

איתי אלמליח: - - -לבדוק את השבר בין הציבור הדתי-לאומי- -

זבולון אורלב: ראית מסמך?

איתי אלמליח: לא, אני שואל.

משה חמיאל: מהניסיון שלי כל האנשים שמטפלים באנשים שגרו בגוש קטיף הם טובים, ואנשים משתדלים ועושים.

משה חמיאל: אבל מעבר לזה, כשזה קשור באדמיניסטרציה, בארגון ובחוק – שם הדברים נופלים.

משה חמיאל: אחד הדברים שלדעתי, הוועדה צריכה להעביר מסר הוא שאין ספק שהפתרון לדברים הוא אם ייתנו לתושבים את הכבוד המגיע להם.

משה חמיאל: חלק מהחוקים וכל הדברים שעד היום פגעו באנשים, בחיילים ובמי שקשור לעניין הוא שלא תמיד החוק מאפשר להם להרגיש שהם רצויים ומגיע להם הכבוד.

משה חמיאל: אני מדבר עם אנשים, והתחושה הקשה ביותר היא תחושת העלבון, שיורד מההורים לילדים.

עמירה דותן: תודה.

עמירה דותן: אם יש משהו שאני גאה בו הוא שהוועדה הזאת נותנת את הכבוד הזה.

עמירה דותן: אנחנו נותנים הרבה כבוד לכל פסיק ומסתכלים מעבר לחוקים, כי בשבילנו האנשים יותר חשובים מכל דבר אחר.

עמירה דותן: אנחנו ניתן את רשות הדיבור לצבא.

עמירה דותן: הרמטכ"ל החליט שמי שיטפל בנושא הוא קצין חינוך ראשי; רב-סרן אביב הוא נציגו בדיון.

זבולון אורלב: אתה ממונה ישירות על הנושא הזה?

מושיק אביב: אני אחראי על עלייה והשתלבות חברתית: עולים, אוכלוסיות מיוחדות וכל התנדבות צה"ל בקהילה.

מושיק אביב: אני יושב בקצין חינוך ראשי, אבל אני מתכלל צה"לי.

מושיק אביב: אני רוצה להעביר את תחושת האחריות של צה"ל לגורל התושבים והאנשים.

מושיק אביב: כשאני אומר שצה"ל הוא חלק מהעם, אני רואה את הנושא הזה כאחד הנושאים היותר חשובים.

מושיק אביב: אני אפרט את המשימות שהתבצעו אצל המתכלל הראשי באמ"ש, וכמובן, יש עוד דברים רבים שצריך לעשות.

מושיק אביב: קודם כל דיברו על מנהל גיוס שזה שערי הכניסה לצבא, ולא סתם, אלא בהנחיות מאוד מפורטות לכלל לשכות הגיוס.

מושיק אביב: הדומיננטית ביותר זה לשכת גיוס באר-שבע שקיבלה הנחיות מפורטות לפעילות בקרב בני הנוער שמגיעים.

מושיק אביב: הם עושים את זה עם התחשבות, עם רגישות ועם רצון עז לתת את מיטב הטיפול.

מושיק אביב: שמענו בעניין הזה את המחמאות ללשכת הגיוס.

מושיק אביב: אם יש מקום להרחיב בלשכות נוספות זה יתבצע.

מושיק אביב: אבל יש הנחיה של מנהל גיוס ושל ראש אמ"ש לדרכי הטיפול.

מושיק אביב: לאור הדברים שעלו כנראה יש מקום לעוד נושאים בדיאלוג.

מושיק אביב: אנחנו נבדוק את זה.

מושיק אביב: יצאו הנחיות מפורטות והכשרות למפקדים ולמאבחנות מחקר וכל מי שנמצא בקשר ובדיאלוג עם המלש"ב, כולל הוראות מפורטות בנושא- -

עמירה דותן: כדאי לעקוב אחר הביצוע.

עמירה דותן: אם היו הוראות כל-כך מפורטות- -

מושיק אביב: זה מתבצע.

קריאות: לא.

עמירה דותן: זה מתבצע בידי מישהי אחת.

עמירה דותן: אני אומרת את זה בעדינות כדי שתוכלו לעשות עם זה משהו.

מושיק אביב: אני מקבל את זה.

מושיק אביב: צה"ל באמצעות כל פעילות בקהילה: מד"נים, מורות חיילות וחיילי נח"ל בקהילה הגיע לכלל היישובים.

מושיק אביב: יש יישובים שלא היו מעוניינים בפעילות, אבל כל יישוב שמעוניין מוקצים לו מדריכי נוער.

מושיק אביב: אני יכול לתת דוגמה שביד בנימין היה ניסיון להכניס מדריכי נוער, ובצדק לא היו מעונינים שם.

מושיק אביב: אם יש דרישה מחדש צה"ל בכל זמן יסיט ממקומות אחרים וישבץ מדריכי נוער- -

עמירה דותן: לדעתי, יש מספיק כוח אדם, לא צריך להסיט ממקומות אחרים.

יוסי דהרי: גם את המד"נית שקיבלנו, קיבלנו בסך-הכול ליומיים בשבוע, וגם זה – לחצי יום אף על פי שביקשנו ליותר.

עמירה דותן: אתה בודק את כל נושא המד"נים.

מושיק אביב: ציינו כאן מספר יחידות שעוסקות בפעילות בקהילה, ויש יחידות נוספות.

מושיק אביב: אנחנו מרכזים פעילות שחילקנו בין היחידות שהתנדבו מאוד.

מושיק אביב: יש לי פה פירוט מה נעשה בכל יישוב.

מושיק אביב: בניצן למשל, מגיעים כל יום שלישי – יש לי כאן משובים וחוות דעת מהתושבים שנעזרים בחיילים האלה- -

עמירה דותן: יפה, זה חדש.

עמירה דותן: יש עוד כאלה?

מושיק אביב: יש מספר רב של יחידות, ויש יחידות נוספות שרוצות להצטרף לעניין.

עמירה דותן: נוכל לקבל את הרשימה של היחידות האלה?

מושיק אביב: כן.

מושיק אביב: כל יחידה שמכבדת את עצמה מבצעת פעילות בקהילה, לאו דווקא בקרב האוכלוסייה שעליה אנחנו מדברים, אלא בכלל בקהילה.

מושיק אביב: לכן יש רצון עז ואפשרויות רבות לשבץ עוד יחידות.

מושיק אביב: יש הנחיה של ראש אמ"ש, בעקבות פניות של מר דניאל שטרול, להקים צוות מידי שכולל את בריאות הנפש, את חיל החינוך, את מנהל הגיוס, את ממד"ה כדי לטפל בסוגייה בעקבות הפניות הרבות, הצרכים והמצוקות.

עמירה דותן: ממתי ההנחיה?

מושיק אביב: ההנחיה יצאה לפני שבועיים כדי להגיש בפברואר.

עמירה דותן: מה הצוות יגיש בפברואר?

מושיק אביב: סטטוס ראשון של תוכניות וכיווני פעולה.

מושיק אביב: זה יכול להתחבר לדיון שלך אתו שבו נוכל לקדם מספר נושאים שכבר עלו פה.

מושיק אביב: בעניין פעילות בקרב מפקדים.

מושיק אביב: אני מקבל את ההערה שנאמרה כאן על בית גולדמינץ, וזה ייבחן, אבל חשוב לומר שיצאו הנחיות מפורטות למפקדים בצבא וליחידות שקלטו בני-נוער מגוש קטיף- -

זבולון אורלב: מפקד בצבא יודע שהוא קלט נער מגוש קטיף?

קריאה: קצינות ת"ש לא מעודכנות.

זבולון אורלב: זאת בדיוק השאלה שלי.

זבולון אורלב: היחידה יודעת?

מושיק אביב: אני אבדוק את הנושא.

זבולון אורלב: אם היחידה יודעת, אז קצינת הת"ש תדע, המפקד ידע, המ"פ ידע - כולם ידעו.

מושיק אביב: היחידות יודעות.

מושיק אביב: יכול להיות שצריך לעשות עוד בנושא הזה, ואני אבדוק את העניין הזה.

זבולון אורלב: איך הן יודעות?

מושיק אביב: לפי היישובים.

מושיק אביב: בריאיון קליטה של חייל, החייל מעלה את העניין.

מושיק אביב: אין שום סוגיות ת"ש שנכנסות לעניין הזה, ואת זה צריך לבדוק, אבל המפקד יודע.

מושיק אביב: גם בהכשרות סגלים מדברים על הנושא הזה.

עזרא אלדר: אבל אם הוא אומר שהוא מניצן, איך המפקד יודע שלפני-כן הוא היה בגוש קטיף?

מושיק אביב: בגלל הדברים שעלו כאן אין לי ספק שיש לנו מה לעשות בנושא הזה.

מושיק אביב: זאת סוגייה שתעלה.

זבולון אורלב: בביקורת פתע שנעשה ביחידה שאנחנו נבחר, יימצא שהמפקד לא יודע, שקצינת הת"ש, ואף אחד לא יודע.

מושיק אביב: יכול להיות- -

עזרא אלדר: יש חיילים שמפחדים להגיד שהם מגוש קטיף כי הם מפחדים מהתגובה.

עזרא אלדר: המידע צריך לבוא מתוך הצבא, שהוא יידע שמגיע חייל מגוש קטיף.

עמירה דותן: ההערה שלך מפחידה אותי.

עמירה דותן: אני, כצבא, לא הייתי רוצה לתייג מי בא ומאיפה- -

עזרא אלדר: זה המצב.

עזרא אלדר: חייל לא רוצה שיסמנו אותו.

עזרא אלדר: המפקד צריך לדעת מראש שהוא מקבל חייל - -

עמירה דותן: לכן הבעיה שלי היא שיש הנחיות יוצאות מן הכלל, וצריך לטפל בביצוע שלהן וביישומן.

עמירה דותן: אתה אומר שיש כל מיני הנחיות, אבל אנחנו לא שומעים מלשכת גיוס, לא מהיחידות ולא משום מקום אחר.

עמירה דותן: יש פער בין הנחיה לבין מה שקורה, וזה מפחיד נורא.

עמירה דותן: אי-אפשר להסתפק רק בהנחיות, צריך לבדוק שזה יורד לשטח.

עמירה דותן: הרעיון של יושב ראש הוועדה לעשות ביקורות פתע הוא פנטסטי.

מושיק אביב: כל סיפור ה"סימון", אני יודע מעולים חדשים וחיילים חדשים שאני אחראי להם ובקרב האוכלוסיות המיוחדות, כמו "נערי רפול" – הם מעדיפים לא להיות מסומנים.

מושיק אביב: אנחנו נבדוק את העניין ונוודא שאנשים מקבלים הכשרות ומטפלים בזה, אבל חשוב לדעת שיש הנחיות ויצאו גם נהלים.

מושיק אביב: אני מקבל את מה שאת אומרת- -

עמירה דותן: בשולי הדברים שלך אני רוצה להגיד לך משהו, ואני לא רוצה שתיקח את זה באופן אישי כי אני מכבדת אותך ואת מה שאתה עוסק בו.

עמירה דותן: אבל אני התלבטתי האם לקיים את הדיון כי אם הצבא הוזמן בשני הכובעים שלו – מנהל גיוס וצבא – ומצא לנכון לשלוח אותך, אני רואה בזה טעם לפגם.

עמירה דותן: אחר-כך אמרתי לעצמי, שהצבא לא רואה בזה בעיה.

עמירה דותן: הם חיילים כמו כל החיילים האחרים, ולכן אחרי שנה וחצי הדברים בסדר, ולא צריכים לטפל בזה.

עמירה דותן: לכן מספיק שרס"ן אביב שיוצר את הקשר בין צבא לקהילה בא לדווח לנו.

עמירה דותן: אחרי ששמענו את השטח ואותך, אני רואה טעם לפגם שהצבא לא חשב שלנושא הספציפי הזה, שבו רוח המפקד לא פחות חשובה מאשר התהליך בשטח, והיא אפילו צריכה להקרין ולהיות בדוקה כל הזמן, לא שלח מישהו שיהיה הכתובת גם עבורנו וגם עבור מנהלת סל"ע.

עמירה דותן: כי אחרי שנה וחצי באמת הגיע הזמן.

עמירה דותן: אני אומרת את זה לך כדי שתביא את הקול למי ששלח אותך; אתה מקבל פה את כל המחמאות.

עמירה דותן: אבל אזרחות טובה זה גם להראות לכנסת ישראל ולנציגים של החיילים ואלה שמתכוננים להיות חיילים, ובוודאי לנציגי הקהילות שלהם, שהצבא לוקח ברצינות את התפקיד החינוכי שלו; לא המבצעי שלו.

עמירה דותן: עובדה שהוא מכבד את החבר'ה שבגיל 18 באים לצבא אחרי ההתלבטות שסיפר עליה אבידב.

עמירה דותן: אני מבקשת שתישא את הקול שלי שהוא מאוד עדין, אני מאוד מתאפקת לומר דברים לא חמורים מדי, אבל מאוד חד-משמעיים.

עמירה דותן: אנחנו גם נטפל בזה בצורה אחרת.

מושיק אביב: אני נמצא בחיל חינוך, אבל אני נציגו של אמ"ש.

מושיק אביב: מנהל גיוס הוא חלק מאגף משאבי אנוש.

מושיק אביב: בייחוד בימים אלה, צה"ל חש אחריות לאומית גדולה במחויבות החברתית שלו.

מושיק אביב: זה גדל מאוד בשנתיים האחרונות.

מושיק אביב: בתוך הדבר הזה, ובלי להתעלם מנושא המתיישבים, אנחנו מרגישים אחריות רבה לעניין ומבצעים את הפעילות.

מושיק אביב: בעקבות הפניות החוזרות והצפת הדברים הקים ראש אמ"ש את הצוות, ותיעשה חשיבה נוספת בצבא בנושא הזה.

מושיק אביב: זה מה שחשוב להדגיש.

מושיק אביב: הצבא הוסט לגזרת פעילות אחרת בקיץ, וזה עדיין לא מונע מהאחריות שלנו.

מושיק אביב: אנחנו נעצור, נעשה חשיבה, ואני לוקח את האחריות האישית והצבאית לבצע תיקונים ככל שנתבקש.

עמירה דותן: תודה רבה.

עמירה דותן: נעקוב אחר זה.

זבולון אורלב: תמונת המצב היא לא טובה.

זבולון אורלב: אחד הביטויים הגדולים של משבר הגירוש בא לביטוי ביחס של הנוער המתוסכל, בצדק, מהסוגייה הזאת ובכל מה שקשור בצבא.

זבולון אורלב: הצבא גירש אותו, ועוד חילק על זה פרסים ליחידות מצטיינות; עכשיו אומרים לאותו בחור להתגייס לאותו צבא.

זבולון אורלב: יש כאן בעיה מובנית, קשה מאוד, שאני לא מרגיש בהיותי חלק מהעם הזה, שהצבא יוצא מגדרו כדי להתמודד באומץ לב פנים אל פנים עם הבעיה.

זבולון אורלב: אני מציע לכם לחשוב על עוד כיוון אחד.

זבולון אורלב: יש לציונות הדתית כ-40 מכינות קדם צבאיות צה"ל, שמשקפות מגוון רחב של דעות וגוונים שונים בציונות הדתית.

זבולון אורלב: צה"ל היה צריך לחבק את הבחורים האלה, ולנסות לבנות מכינה מיוחדת או להגיע להבנה עם כמה מכינות שיקלטו את החברים האלה.

זבולון אורלב: אם צה"ל לא ייצא מגדרו וייתן הרגשה של חיבוק ענק לבחורים האלה, אנחנו הולכים למשבר קשה.

זבולון אורלב: כי מדובר בנוער שהיה בשפיץ של המוטיבציה והיכולת – גם בפיקוד וגם בתפקידים אחרים – וקרה מה שקרה, והצבא עומד בחזית- - -.

זבולון אורלב: אני מודה לחברתי היושבת ראש שהסכימה גם כשהתחלף היושב ראש, להמשיך לעמוד בראש ועדת המשנה ולא להזניח את העניין הזה.

זבולון אורלב: זה לא קשור בכספים ולא בשינויי החוק – זה הכול מעשה ידי אדם.

זבולון אורלב: אין לנו שום תירוץ לא לטפל בכך.

עמירה דותן: אני רוצה לסכם את הדיון.

עמירה דותן: אתם יודעים שהזמן מסתיים פה, אבל הדיון ממשיך.

עמירה דותן: אני רוצה לחזק ולומר כמה מילות יישר כוח לסיום של חבר הכנסת זבולון אורלב.

עמירה דותן: לצבא יש הרבה יותר תפקידים ממה שהוא לוקח על עצמו כיום; הוא מתכלל וממנף, אבל יש לו תפקיד שהוא לוקח את הילדים שלנו בגיל 18, ואנחנו רוצים לראות אותו באמת מניף את הדגל הזה למלוא התורן ולא לחצי התורן.

עמירה דותן: לכן הציפייה שלנו היא שהצבא יעשה יותר ממה שהוא עשה עד היום.

עמירה דותן: אני לא מבינה איך 8 חודשים לא חשבתי שצריך להקדיש זמן לנושא הזה.

עמירה דותן: עסקנו בהרבה מאוד דברים אחרים, אבל בהמשכיות ובנוער לא עסקנו.

עמירה דותן: אני מאשימה גם את עצמי שהגענו לזה רק היום- -

עזרא אלדר: יותר מאוחר מאשר אף פעם.

עמירה דותן: יזמנו פגישה עם ראש אמ"ש לאחר הפגישה עם בניצן שבה שמעתי את המצוקה.

עמירה דותן: זה נכון שנעשה את זה יחד כדי שלא יהיו יותר מדי פגישות מקבילות.

עמירה דותן: שמענו פה דברים חד-משמעיים מה צריך לעשות.

עמירה דותן: אני רוצה לסכם כדי שנדע כולנו לקראת מה אנחנו הולכים: לשכות הגיוס ומנהל הגיוס חייבים לקחת בחשבון את אותם תשאולים וה"ויה דה לרוזה" של קב"נים ושל פסיכיאטרים נעשית בדיקה של אותם תשאולים ושאלות של קב"נים וכל הנושא הזה.

עמירה דותן: דבר נוסף שהעלה אורי הוא נושא התיוג, שבגלל הפצמ"רים יש להם רישום פלילי ולכן דרכם חסומה.

עמירה דותן: אני מאוד שמחה על הצוות שראש אמ"ש החליט להקים.

עמירה דותן: אני מאוד מקווה שכשניפגש אתו בעוד שבוע-שבועיים נראה במה דברים אמורים ונוכל לקדם את זה קדימה.

עמירה דותן: לא רק שאנחנו נעשה ביקורת פתע, אלא גם אתם תעשו ביקורת פתע כדי לראות שאותם חוקים והנחיות מוכנים בשטח.

עמירה דותן: אני רוצה שתוסיפו גם מעקב ובחינה של מה שקרה עד היום; שמישהו ייקח את כל מה שקרה עד היום, ומזה נלמד גם מה צריכים לשפר ולעשות או דרך חוליות הת"ש או המפקדים או גם זה וגם זה.

עמירה דותן: איתי, המילים שלך היו כדורבנות.

עמירה דותן: אני לקחתי לעצמי לחשוב עם חגית ועם אחרים איך נשב עם רכזי הנוער כדי לעסוק בהיבט הרחב יותר.

עמירה דותן: אתם נמצאים בצומת מאוד חשוב, ולכן נתייעץ עם שניכם איך לעשות את זה בוועדה או במקום אחר כדי לקדם את הנושא.

איתי אלמליח: זאת פעם שנייה שאני נמצא בהיכל הזה, ואני רוצה לציין את היושר והכנות שאני חש בוועדה, ובעיקר ממך.

איתי אלמליח: זה גורם לי – ובעיקר משום שאני חוזר לנוער שלי – להחזיר הרבה אמון

עמירה דותן: תודה.

עמירה דותן: אתה יכול להזמין אותנו; אנחנו כולנו נרצה להיפגש עם החבר'ה, לדבר אתם, לשמוע את המצוקות, לתת כתף.

עמירה דותן: אנחנו לא רק ספונים בבית הזה, אנחנו יותר שמחים להיות בשטח.

עמירה דותן: תודה רבה לכם.