ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 162, 2007-01-16 12:00

גלעד ארדן: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה בהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (פסילה בשל עבירה שגרמה למותו של אדם), התשס"ו-2006.

גלעד ארדן: הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית והדיון הוא על הכנתה לקריאה הראשונה.

גלעד ארדן: הצעת החוק קובעת שאדם שהוגש נגדו כתב אישום בגין עבירה שגרמה לתאונת דרכים קטלנית, רישיונו יישלל עד לתום המשפט ובהתאם לקו שהבאתי קודם בנושא חציית מסילת רכבת, התיקון איננו שולל לחלוטין את שיקול הדעת של בית-המשפט ואיננו קובע שהרישיון יישלל באופן אוטומטי עד לתום המשפט.

גלעד ארדן: הפרזומציה שעומדת מאחורי הצעת החוק היא שאדם שהצטברו נגדו די ראיות כדי להגיש נגדו כתב אישום על עבירה שהוא עבר – וצריך לזכור שבגלל העבירה הזו גם אדם אחר קיפח את חייו – יש בנהיגתו משום סכנה לציבור, ולכן רצוי שעד לתום משפטו ועד שייקבע באמת באופן סופי האם הוא אכן עבר את העבירה שבגינה הוגש נגדו כתב אישום או שלא, הוא לא ימשיך לנהוג ויסכן את הציבור בנהיגתו.

גלעד ארדן: ברור שיכול להיות – כפי שעוד מעט יאמר נציג לשכת עורכי-הדין – שבסופו של דבר אותו אדם יצא זכאי ואז יסתבר שלאורך חודשים ארוכים לקחנו לו את רישיון הנהיגה שלא בצדק, אבל מה לעשות שהחוק לא יכול לכסות מאה אחוזים של המקרים.

גלעד ארדן: אני כמחוקק צריך לאזן בין האינטרס שאתה אומר שאי אפשר להתמודד אתו – ואולי כדאי שלא תנסה להתמודד אתו – של הציבור שלא להיות חשוף לסכנה שנשקפת לו מנהג שיש נגדו כבר כתב אישום על עבירה שגרמה למוות של אדם אחר.

גלעד ארדן: כמו שאמרת בעצמך, המקרים האלה הם 0,001, כי ב-99 אחוזים מהמקרים הפרקליטות עושה את מלאכתה נאמנה ולא מגישה כתבי אישום שבסוף מסתבר שלא היה מקום להגישם.

גלעד ארדן: לכן אני חושב שהאינטרס הציבורי אמור לגבור.

גלעד ארדן: יש כאן עוד טיעון שהוא לא טיעון שעומד בבסיס החוק, אלא הוא טיעון משני אבל אולי צריך לחשוב עליו.

גלעד ארדן: תאר לך את אותה משפחה שבן המשפחה נהרג והוגש כתב אישום, ורוב המשפחות עוקבות אחרי הדיונים בבית-המשפט, והיא רואה את אותו נאשם שלפי טענת המדינה והפרקליטות אשם בהריגה או בגרימת המוות ברשלנות, ממשיך להגיע לדיונים בבית-המשפט תוך כדי שהוא נוהג במכונית.

גלעד ארדן: שוב אני אומר שזה לא הטיעון המרכזי, אבל זה עוד טיעון שמסביר למה אני חושב שיש גם איזשהו משהו מוסרי בהצעת החוק הזאת, מעבר לעניין של צמצום הסכנה לציבור מאותו נהג מסוכן, שוב, בהתחשב בכך שגם יכולים להיווצר מצבים של עוול הם לא יותר גדולים מכך שיכול לייצר ראש רשות מסים במדינת ישראל ואולי בסוף יתברר שהוא לא עבר את העבירה ומאלף ואחד מעצרים שמתבצעים ובסוף מתברר שהמעצר בוצע על מישהו שהוא חף מפשע.

גלעד ארדן: אני לא רואה מדוע זכותו של הנהג שכבר הוגש נגדו כתב אישום גוברת על האינטרס של המדינה לבצע חקירות או לעצור אנשים שעשויים או עלולים לשבש חקירה ועוצרים אותם ולו בגלל הסיבה הזאת.

גלעד ארדן: אני לא רואה למה האינטרס של נהג שעלול לסכן את הציבור – וכבר הצטברו נגדו די ראיות לכתב אישום – יגבר.

גלעד ארדן: לכן הצעתי את הצעת החוק.

גלעד ארדן: אני מדגיש שהצעת החוק עדיין מאפשרת לבית-המשפט שלא להורות על פסילת הרישיון, אבל צמצמתי עוד קצת את שיקול הדעת שלו מנימוקים שיירשמו ושיסביר לנו למה הוא סבור שאין בהמשך הנהיגה על-ידי הנאשם שום סכנה לציבור.

גלעד ארדן: יכול להיות שבית-המשפט גם חושב שאולי כתב האישום הוא לא מספיק חזק והראיות שהוצגו במסגרתו די מעוררות תהיות וסימני שאלה, ואני מוכן להסתפק גם בטיעון כזה של בית-המשפט.

גלעד ארדן: כן הייתי רוצה לצמצם אותו, לפחות להסב את תשומת לבו לעניין הזה.

יפעת רווה: כבר היום יש סמכות לבית-המשפט לפסול עד תום ההליכים את רישיון הנהיגה.

יפעת רווה: אפשר להשוות את הנושא למעצר עד תום הליכים.

יפעת רווה: גם במעצר עד תום הליכים יכול להיות שאדם יוצא בסופו של דבר זכאי, אבל יש פה איזושהי העברת מסר וכמו שאמר יושב-ראש הוועדה כאשר בית-המשפט סבור שאין סכנה לציבור, הוא יכול לסטות מהכלל הזה.

יפעת רווה: לכן אנחנו לא רואים בעיה עם הצעת החוק.

גלעד ארדן: אפשר לשמוע מהמשטרה או מהמשרד לביטחון פנים האם יש לכם נתונים.

גלעד ארדן: האם כאשר מוגש כתב אישום על עבירה שבה נהרג אדם אתם מבקשים פסילה עד תום ההליכים?

רוני לוינגר: סעיף 47 בחוק קובע פסילה מנהלית של 90 יום על עבירה שבה נהרג אדם.

רוני לוינגר: המשטרה לא מנהלת את התיקים האלה ולא מבקשת את הבקשה אלא זה בסמכות הפרקליטות והיא זו שמגישה את כתב האישום ובדרך כלל מבקשת יחד עם כתב האישום – אם היא סבורה שיש סיכון בהמשך נהיגתו של הנהג – פסילת נהיגה.

גלעד ארדן: יש כאן מישהו שיכול לומר מה היענות בתי-המשפט בנושא הזה?

אתי בנדלר: לא לפי סעיף 47 אלא לפי סעיף 46.

אתי בנדלר: סעיף 47(ה)(1) זו עבירה שגרמה לתאונת דרכים ובגינה פסילה מנהלית.

אתי בנדלר: אומר עורך-דין לוינגר שהמשטרה לא מפעילה את הסעיף הזה.

גלעד ארדן: זו פסילה מנהלית.

אתי בנדלר: אתם מפעילים וההמשך נעשה לפי סעיף 46.

רוני לוינגר: נכון.

גלעד ארדן: לא אמור להיות נציג של הפרקליטות בדיון כזה?

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: הפרקליטות מיוצגת על ידי משרד המשפטים.

אתי בנדלר: משרד המשפטים אחראי גם על הפרקליטות.

יפעת רווה: לא.

אתי בנדלר: למיטב ידיעתי, אף פעם לא הזמנו לחוד את הפרקליטות.

יפעת רווה: לנו אין נתונים על מה קורה בבתי-המשפט.

יפעת רווה: אם מכינים את ההצעה לקריאה שנייה ושלישית, אולי כדאי שיהיה נציג הפרקליטות.

אתי בנדלר: גם את לא הוזמנת באופן אישי.

אתי בנדלר: אם את חושבת שיש איזשהו דיון שראוי שנזמין את הפרקליטות, צריך ליידע את המזכירות על כך.

גלעד ארדן: את גם לא יודעת האם יש נוהל כזה?

גלעד ארדן: האם באופן אוטומטי מבקשים פסילה עד תום ההליכים?

יפעת רווה: את זה צריך לברר בפרקליטות.

גלעד ארדן: עד הדיון לקריאה שנייה ושלישית, אני מבקש לדעת מה המדיניות של הפרקליטות בנוגע לכך, ומה היענות בתי-המשפט.

שי גלעד: ניסיתי ערב הדיון הזה לבדוק בין חבריי שמופיעים יותר בתיקים קטלניים כאלה.

שי גלעד: כמובן שכל אחד יכול לטפל רק על התיקים שהוא טיפל בהם.

שי גלעד: מחבריי הבנתי שקודם כל, כדבר שבשגרה, הפרקליטות מגישה כתב אישום.

שי גלעד: זה צריך להיות במסגרת 90 הימים ורוב כתבי האישום אכן מוגשים במסגרת 90 הימים.

שי גלעד: יחד אתם מוגשת גם בקשה לפי סעיף 46.

שי גלעד: בתי-המשפט כדבר שבשגרה נענים לבקשות האלה.

שי גלעד: רוב רובם של המקרים מסתיימים בפסילה.

שי גלעד: תהינו למה אנחנו צריכים את התיקון הזה כאשר בפרקטיקה זה בדרך כלל קורה.

גלעד ארדן: הובאו לידיעתי מספר מקרים, ואני יכול לתת לך את פרטי התאונות וכתבי האישום, בהם הפרקליטות לא ביקשה את הפסילה.

גלעד ארדן: לכן חשבתי שכדאי שזה ייכנס כנוהל שאי אפשר לשכוח אותו.

גלעד ארדן: כלומר, שבית-המשפט יהיה חייב לתת את דעתו לשאלה הזאת גם אם הפרקליטות לא ביקשה את הדבר הזה.

שי גלעד: אני קורא את לשון החוק כפי שהצעת ואני תוהה כיצד בפרקטיקה זה ייעשה.

שי גלעד: הוגש כתב אישום, יורה בית-המשפט.

שי גלעד: אני מדמיין לעצמי את פקידת התביעות בפרקליטות מחוז תל-אביב מגיעה למזכירות בית-המשפט לתעבורה או לבית-המשפט המחוזי בתל-אביב, מגישה את כתב האישום, מעלה את כתב האישום לשופט והוא נותן הוראה לפסילה עד תום ההליכים.

שי גלעד: הליך שלדעתי אינו חוקי, לא יעמוד באף מבחן בית-משפט.

גלעד ארדן: אם זה יהיה כתוב בחוק, אי אפשר יהיה לומר שהוא לא חוקי.

שי גלעד: אני אתן לך דוגמה מאוד פשוטה.

שי גלעד: בית-המשפט העליון לא מזמן הורה לבית-המשפט המחוזי שדן בבקשות לעיכוב ביצוע של פסילה.

שי גלעד: ניתן גזר דין בבית-משפט שלום, הוגש ערעור לבית-המשפט המחוזי והתבקש עיכוב ביצועו של גזר הדין.

שי גלעד: הפרקטיקה הנוהגת שהייתה עד לפני זמן מה היא שבית-המשפט היה מזמין את תגובת הפרקליטות ולאחר ששמע את עמדת הפרקליטות נותן את החלטתו בלא נוכחות הנאשם עצמו.

שי גלעד: בית-המשפט העליון אמר את דברו גם בבקשות לעיכוב ביצוע ואמר שהנאשם צריך להיות נוכח.

שי גלעד: הפרקטיקה שתיווצר כאן בהוראת חוק זה היא שיוגש כתב אישום ובית-המשפט מיד ייתן את החלטתו.

גלעד ארדן: ממש לא.

גלעד ארדן: כתוב "ואולם בית-המשפט רשאי לדחות למועד שיקבע".

גלעד ארדן: בית-המשפט יכול לראות את כתב האישום, לעיין בו, להתרשם שהוא לא מספיק חזק ולהחליט שהוא דוחה את זה בשבוע ובשבוע הזה מזמנים את עורך הדין או את הנאשם רק לצורך הנושא של פסילת רישיון.

גלעד ארדן: יכול להיות תיק אחר שהוא יאמר שזה כל כך חותך על-פי כתב האישום שהוא קודם כל שולל את הרישיון ועכשיו שיבוא ויבקש שלא לשלול לו.

שי גלעד: אני מבטיחך שידיה של הפרקליטות אמונות על כתיבת כתבי אישום וכל כתב אישום על פניו נראה ככזה שהוא חמור, בעיקר בתיקים קטלניים.

גלעד ארדן: זה גם עניין של ראיות.

שי גלעד: ראיות אני לא אקבל בשלב הזה של הגשת כתב האישום.

שי גלעד: הראיות באות רק לאחר מענה לכתב האישום והצגת הראיות במהלך ההוכחות.

שי גלעד: כל כתב אישום קטלני ייראה חמור בבית-המשפט על-פי הוראת החוק והשופט יצטרך מיד לתת החלטה לפסילה.

גלעד ארדן: אתה קצת סותר את עצמך.

גלעד ארדן: קודם אמרת שמדיון עם חבריך הסתבר שבתי-המשפט נענים כדבר שבשגרה.

גלעד ארדן: זאת אומרת, זה ממילא קיים.

גלעד ארדן: זאת אומרת, ממילא הם נענים לבקשת הפרקליטות.

שי גלעד: לאחר שהנאשם הביא את דברו בפני בית-המשפט.

שי גלעד: במקרים מעטים בהם הוא הביא את דברו והצליח לשכנע את בית-המשפט שגם הנסיבות של התאונה הן כאלה שיש בהן ספק וגם עברו אינו מעיד על מסוכנותו, כי אלה בעצם שני ההיבטים שבית-המשפט צריך לבחון, בית-המשפט במקרים הבודדים הקיצוניים יחליט שלא לפסול את רישיונו עד תום ההליכים.

גלעד ארדן: לקראת הקריאה השנייה והשלישית נוכל להכניס בסעיף (א) פתח שיהיה איזשהו הליך שאם הנאשם רוצה, יכול שיתקיים על כך דיון.

גלעד ארדן: אני חושב שהמשפט כאן מאפשר לבית-המשפט את דחיית החלת השלילה בדיוק במתכונת שקיימת כיום.

שי גלעד: לדעתי אות מתה בהוראת החוק כי אם כתוב קטגורית שבית-המשפט יורה, ואולם הוא רשאי לדחות את הפסילה למועד שיקבע, אז על פני כתב האישום עצמו לא יהיה לו שום סיבה שלא להחליט את ההחלטה על פסילה עד תום ההליכים.

שי גלעד: לא נשלה את עצמנו.

שי גלעד: אז איזה הליך פלילי נעשה כאן?

שי גלעד: נפסל רישיונו של אדם עד תום ההליכים מבלי שהייתה לו הזדמנות בכלל לומר את דברו.

שי גלעד: לדעתי זה הליך לא תקין, לא חוקתי – גם אם זו חקיקה ראשית – שעלול לבוא לבחינתו של בית-המשפט העליון.

גלעד ארדן: בשלילה עד תום ההליכים, אפשר להכניס כאן ולומר שההחלטה הזו יכולה להשתנות.

גלעד ארדן: הרי יש איזושהי תקופת ביניים.

גלעד ארדן: הפרקליטות ישבה, חקרה, ראתה, החליטה שהאיש הזה אכן עבר עבירה שגרמה למותו של אדם.

גלעד ארדן: קרי, מבחינת הרשות המבצעת של מדינת ישראל האיש הזה כרגע גרם בנהיגתו עבירה שגרמה למותו של אדם.

גלעד ארדן: מבחינתי, האינטרס הציבורי שלי, אני חושב שהאינטרס הזה גובר ושהאיש הזה לא ימשיך לנהוג ולסכן את הציבור.

גלעד ארדן: לכן החוק שלי אומר שקודם כל, אוטומטית, הוא מפסיק לנהוג.

גלעד ארדן: אתה רוצה לשכנע את בית-המשפט שהתקיימו כאן נסיבות אחרות או שהתאונה הזו הייתה שונה מדרך הנהיגה הרגילה שלך, או שאתה שבעים שנה נוהג ומעולם לא קרה דבר כזה, בסדר, אז נכניס איזשהו הליך נוסף שהוא יכול לקיים דיון על זה ולבטל את זה.

גלעד ארדן: מקסימום שבועיים-שלושה-ארבעה הוא לא נהג.

גלעד ארדן: למה שזה יגבר על זכותו של הציבור שהאיש הזה יפסיק לנהוג ולסכן אותו?

שי גלעד: הפרקטיקה הנוהגת כיום – כפי שאמר גם עורך-דין לוינגר – שקודם כל בסמכותו של קצין משטרה לפסול פסילה מנהלית עד 90 ימים.

גלעד ארדן: כתב האישום לא מוגש תוך 90 ימים.

שי גלעד: ברוב רובם של המקרים, כן.

אתי בנדלר: הפסילה לא מותנית בהגשת כתב אישום.

שי גלעד: פסילה מנהלית לא מותנית.

שי גלעד: הפרקטיקה היא שהפרקליטות מזדרזת ובדרך כלל מגישה את כתב האישום ביום ה-89.

גלעד ארדן: היום ישבתי עם משפחת לנדסמן.

גלעד ארדן: עברו שלוש שנים מאז בנם נהרג ועדיין לא הוגש לא כתב אישום ולא סגירת תיק.

שי גלעד: ניקח את המקרה שהצגת בפנינו היום.

שי גלעד: האיש היה פסול ל-90 ימים, שלוש שנים הפרקליטות עוד לא הגישה כתב אישום.

גלעד ארדן: אני לא יודע אם הוא היה פסול.

שי גלעד: בטוח שהיה פסול ל-90 ימים.

שי גלעד: אני מניח של-90 יום פסלו לו את הרישיון.

שי גלעד: בוא נניח שכתב האישום יוגש אחרי שנה.

שי גלעד: לפי הצעת החוק שאתה מציע כאן, ממילא אי אפשר יהיה להאריך את הפסילה.

שי גלעד: אחרי שלושה חודשים הוא מקבל את רישיונו בחזרה כי טרם הוגש נגדו כתב אישום.

שי גלעד: בתום שנה יוגש כתב אישום.

שי גלעד: על-פי ההצעה שלך כאשר יוגש כתב אישום, רישיונו יילקח.

שי גלעד: האיש נהג תשעה חודשים עם רישיונו, ואחרי תשעה חודשים באים ולוקחים את הרישיון.

שי גלעד: אחרי שנה החליטו שכנראה יש מספיק ראיות כדי להגיש כתב אישום נגדו.

גלעד ארדן: אני מצמצם את התקופה.

גלעד ארדן: אם אדם שוחרר ממעצר, ורק אחרי שנה הצטברו די ראיות שהוא אכן אנס, אז תגיד שלא נחזיר אותו לכלא כי ממילא תשעה חודשים הוא היה בחוץ?

גלעד ארדן: אם הפרקליטות התעכבה, מה זה רלוונטי לטיעונים שלך?

גלעד ארדן: במה זה מחזק את הטיעון שלך?

שי גלעד: אמרת בהתחלה שמראית העין חשובה לך.

גלעד ארדן: אני אמרתי את זה?

גלעד ארדן: ככה האתיקה שלך?

גלעד ארדן: אני אמרתי שמראית העין חשובה לי?

גלעד ארדן: אמרתי כטיעון שני, שהוא לא בבסיס הצעת החוק אלא הוא רק בעניין המוסרי, ושלוש פעמים חזרתי על כך שזה לא הטיעון של הצעת החוק.

גלעד ארדן: הטיעון של הצעת החוק הוא להפחית את המסוכנות של הנהיגה של אותו אדם לציבור.

גלעד ארדן: אל תכניס מלים לפי.

גלעד ארדן: הדגשתי שזה לא הנימוק של הצעת החוק.

שי גלעד: לא אמרתי שזה הנימוק.

שי גלעד: אני מתקן את עצמי ואחזור ואומר שכנימוק משני אמרת שיש גם את מראית העין.

גלעד ארדן: בוא נעסוק בנימוק המרכזי.

שי גלעד: בנימוק המרכזי, אמרתי את הדברים.

שי גלעד: אני חושב שיש לנו היום בחוק הנוהג את כל הכלים בידי מערכת התביעה לבקש להאריך פסילה עד תום ההליכים, הם עושים את זה ואנחנו לא זקוקים לשום הוראת חוק נוספת שתטיל חובה על בית-המשפט, עם הגשת כתב אישום, לפסול.

שי גלעד: יש כאן גם עניין לא חוקתי ומין הטלת צו שכזה.

שי גלעד: גם במאסר עד תום ההליכים, לנאשם או לחשוד יש עדיין את זכות הטיעון כאשר מוגשת בקשה שכזאת.

שי גלעד: אתה רוצה לדלג על השלב הזה.

שי גלעד: אתה רוצה שמראש בית-המשפט, עם הגשת כתב אישום, יפסול אותו עד תום ההליכים ולדעתי כאן אנחנו מדלגים על שלב.

גלעד ארדן: למה הסמכות שיש לקצין משטרה לשלול ל-90 יום היא כן חוקתית?

שי גלעד: אני חושב שאנחנו כרגע לא בזה.

גלעד ארדן: הטענה הזו היא טענה שנוטים להשתמש בה לדעתי קצת יותר מדיי ואומרים שכל דבר הוא לא חוקתי אם הכנסת מחוקקת.

גלעד ארדן: מה זה פחות חוקתי מסמכותו של קצין משטרה לשלול ל-90 יום לאדם שהיה מעורב בתאונה?

גלעד ארדן: בדרגת האשמה שלך כתב אישום הוא מעבר לחקירת משטרה, אבל עדיין הסנקציה הזו מעוגנת היום בחקיקה כאשר בן-אדם שרק מתנהלת נגדו חקירת משטרה, כבר שוללים לו ל-90 ימים.

שי גלעד: אני אתן לך את התשובה לגבי זה בשניים.

שי גלעד: האחד, קצין משטרה לא יכול סתם ככה לפסול מנהלית אלא יש הוראות.

שי גלעד: בסעיף 47 לפקודה קיימים התנאים.

שי גלעד: למשל, בין השאר, כאשר יש לו יסוד סביר להניח שיוגש כתב אישום, ואז הפסילה הזו מוגבלת בזמן, ל-60 או ל-90 ימים.

שי גלעד: אתה מבקש כאן לפסול עד תום ההליכים וההליכים לפעמים יכולים לקחת מספר שנים.

גלעד ארדן: לדעתי זו סמכותו של בית-המשפט, כפי שאני מפרש את הניסוח שלי, לקיים, אם הוא מוצא לנכון, גם הליך לגבי שלילת הרישיון.

גלעד ארדן: אם זה לא מספיק ברור, אני מוכן לקראת קריאה שנייה ושלישית שתציעו לי תיקון לנוסח בסעיף (א) שיחזק את הזכות הזו שתינתן לנאשם.

שי גלעד: אפשר לומר שעם הגשת כתב אישום תוגש בקשה על-ידי התביעה ובית-המשפט יקיים דיון מיד או בתוך פרק זמן מסוים.

גלעד ארדן: נראה לי קצת יותר מדיי.

אתי בנדלר: למיטב הבנתי נטל הראיה אינו נוגע לזכות השימוע.

אתי בנדלר: העובדה שנקודת המוצא של בית-המשפט היא פסילה אלא אם כן, לא מחייבת ביטול זכות השימוע.

אתי בנדלר: זו שאלה נפרדת שצריך לדון בה, האם תנאי לקיום ההליך הזה הוא שימוע הנאשם או מתן הזדמנות לנאשם לשאת את דברו, או לא.

אתי בנדלר: אלה שתי שאלות נפרדות.

אתי בנדלר: נדמה לי שלגבי היפוך הנטל, לא צריכה להיות בעיה.

אתי בנדלר: אנחנו רואים שיש היפוך נטל בשורה של דברים וזה בהחלט עניין ערכי.

גלעד ארדן: גברתי יודעת שגם הגשת כתב אישום נגד אדם, יש בה לעתים כדי להביא לסנקציות יותר קשות משלילת רישיון נהיגה, כמו השעיה ממקום עבודה, למרות שעדיין לא הוכחה אשמתו.

אתי בנדלר: אני לא נגד היפוך הנטל.

אתי בנדלר: אני חושבת שזה דבר ראוי והצעה מאוד טובה.

אתי בנדלר: מה שהעלה עורך-דין גלעד כרגע, ובזה אני מבקשת בכל-זאת לדון.

אתי בנדלר: אני חושבת שזו שאלה מאוד עקרונית שראוי לדון בה לפני פרסום הצעת החוק ברשומות.

אתי בנדלר: מאוד הייתי רוצה לשמוע בנושא הזה גם את עמדת הפרקליטות ועמדה מושכלת של משרד המשפטים לשאלה ספציפית האם ההליך הזה מחייב מתן הזדמנות לנאשם – מדובר על זה שהוגש נגדו כתב אישום – להשמיע את דברו או שזה הליך שנעשה במעמד צד אחד.

אתי בנדלר: זה נתון לשיקול דעת בית-המשפט.

גלעד ארדן: תסלחי לי שאני אחלוק עליך.

גלעד ארדן: אני מציע הצעת החוק והכוונה שלי בעניין הזה היא ליצור היפוך נטל ראיה שגם לא תלויה בזמנו של בית-המשפט או בזמנו של הנאשם או בזמנו של עורך-דינו.

גלעד ארדן: קודם כל הכוונה של החוק שלי היא שהאיש הזה יפסיק לנהוג.

גלעד ארדן: עכשיו הוא רוצה לחזור ולנהוג?

גלעד ארדן: יתכבד הוא ועורך-דינו, ובהתאם לזמנו של בית-המשפט יקוים הליך - שאני מוכן לעגן אותו, שזו זכות שהיא גם חובה לקיים אותה אם הוא בוחר בה – להחזיר לו את הרישיון.

גלעד ארדן: עם כל הכבוד, אני מוכן לייצג את עצמי בבג"ץ, אני לא חושב שאם לקצין משטרה יש סמכות לשלול ל-90 יום ולו בגלל שיש סבירות גבוהה שיוגש כתב אישום, אז פה מדובר באדם שכבר הוגש נגדו כתב אישום.

גלעד ארדן: עם כל הכבוד, אני חושב שעד שהוא לא יוכיח למה יש פה נסיבות שהוא כן צריך להמשיך ולנהוג, לא יקרה שום דבר אם בינתיים הוא לא ימשיך לסכן את הציבור בנהיגתו.

גלעד ארדן: זו הייתה כוונת הצעת החוק.

גלעד ארדן: לתת היום אפשרות שבינתיים הוא כן נוהג מרגע שיש כתב אישום עד שבהתאם לעומס על בית-המשפט ייקבע אחרת, זה משנה את החוק שלי לגמרי.

אתי בנדלר: שתי הערות בתשובה להערתך.

אתי בנדלר: מה שאמר עורך-דין לוינגר מעוגן בחוק והחוק קובע.

אתי בנדלר: "היה לקצין משטרה יסוד להניח כי יוגש כתב אישום נגד הנהג שביצע את העבירה לפי סעיף קטן (ב) ינהג כדלקמן".

אתי בנדלר: אני קוראת את סעיף 47(ה)(1): "בעבירה שגרמה לתאונת דרכים שבה נהרג אדם, לפסול את הנהג מלהחזיק ברישיון נהיגה לתקופה של 90 ימים".

אתי בנדלר: ברם, במקום אחר מעוגנת חובת השימוע.

אתי בנדלר: דהיינו, לא ניתן לבצע את ההליך הזה אם לא ניתנת הזדמנות לנהג להשמיע את דבריו.

גלעד ארדן: האיש הזה הוא קצין משטרה.

אתי בנדלר: בסדר גמור.

אתי בנדלר: גם בתי-משפט, בדרך כלל הליכים כאלה שבעצם נוגעים לזכויות נאשם, נדמה לי שנהוג לקיים אותם לאחר מתן זכות שימוע.

אתי בנדלר: מכל מקום, אני לא רוצה לומר דברים באופן נחרץ, אני חושבת שזו שאלה שראויה לליבון.

אתי בנדלר: זה מה שאני אומרת.

אתי בנדלר: יש כאן מספיק חקיקות שקובעות גם פרקי זמן לביצוע הליכים שונים בבתי-משפט.

אתי בנדלר: זאת אומרת, זה לא יהיה לגמרי מופרך לומר שבית-המשפט צריך לקבוע את השימוע תוך פרק זמן שהמחוקק יקבע, אבל לצורך זה צריך לשמוע עמדות.

אתי בנדלר: יתכן שבסופו של דבר, אחרי שנשמע את העמדות, אתה תשתכנע שראוי להשאיר את ההצעה כפי שהיא כרגע, אבל אני חושבת שראוי להתייחס לנושא.

גלעד ארדן: לשם מה יש קריאה ושנייה בעצם?

גלעד ארדן: אם כל הדברים כבר צריכים להסתיים היום או לפני קריאה ראשונה, אז לא נשאר שום דבר לקריאה שנייה ושלישית.

גלעד ארדן: הרי את לא משנה כאן את לב לבו של החוק.

גלעד ארדן: השאלה אם בפרק הזמן הזה של השבועיים-שלושה, האם יהיה לו את הרישיון בשבועיים-שלושה האלו כי הרי בכל מקרה אנחנו נתחום את זה בזמן.

גלעד ארדן: גם אם נניח אי אפשר לקבוע את מה שאני רוצה לקבוע וצריך לאפשר לו איזשהו דיון מקוצר, הליך מהיר בפני בית-המשפט שהוא מחוץ להליך העיקרי שבתיק, בכל מקרה זה לא ישנה את המהות.

לאה ורון: כאשר ועדה מכינה את הצעת החוק לקריאה ראשונה והיא מתפרסמת בחוברת, הליך ההכנה לקריאה השנייה והשלישית הוא קצר ומתומצת.

גלעד ארדן: לדעתי אפשר להציע הצעת חוק שבכלל לא תהיה קריאה שנייה ושלישית.

גלעד ארדן: זה יחייב את הוועדה לעשות עבודה רצינית.

גלעד ארדן: אני חושב שזו עבודה כן רצינית ואני חושב שכן יש משמעות לקריאה שנייה ושלישית.

אתי בנדלר: אין ספק שיש חשיבות מאוד גדולה לקריאה השנייה והשלישית, אבל אנחנו צריכים לזכור שכאשר מוגשת הצעת חוק ממשלתית, מתקיים קודם הליך של הפצת הצעת התזכיר והדברים נדונים ואפשר להגיב עליהם.

אתי בנדלר: לאחר מכן זה מפורסם ברשומות.

אתי בנדלר: ההליך שאנחנו עושים עכשיו הוא בעצם הליך מקביל להליך המוקדם שנעשה לגבי הצעת חוק ממשלתית.

אתי בנדלר: אני חושבת שהאינטרס של כולנו שכאשר מתפרסמת הצעת חוק ברשומות והיא פתוחה לעיון כל הציבור, הוא ידע שהוועדה נתנה את דעתה לאלמנטים העיקריים הנוגעים להצעת החוק.

גלעד ארדן: הוועדה נתנה את דעתה וזה מופיע בפרוטוקול.

אתי בנדלר: אף אחד לא קורא את הפרוטוקול.

גלעד ארדן: הצהרתי שלא נביא את זה לקריאה שנייה ושלישית בלי שיהיה דיון והכרעה גם בסוגיות האלה.

אתי בנדלר: השאלה אם יש נימוק טוב להתעלם כרגע מהנושא הזה.

גלעד ארדן: אני לא מתעלם מהנושא הזה.

אתי בנדלר: אפשר לקבוע דיון לעוד שבוע ולסיים את הכנת הצעת החוק.

גלעד ארדן: אי אפשר, כי אני יודע את לוח הזמנים של הוועדה.

גלעד ארדן: זה גם לא יהיה בעוד שבועיים.

אתי בנדלר: אני לא יודעת.

אתי בנדלר: השאלה אם יש סיבה לדלג את החלק הזה בשלב הזה.

אתי בנדלר: זו החלטה שלך.

שי צרפתי: עקרונית אני שותף לעמדת יושב-ראש הוועדה.

שי צרפתי: בשלילה של קצין משטרה, יש זכות שימוע.

שי צרפתי: אני סבור שבמקרים של עבירות חמורות של גרימת מוות של אדם, באמת בית-המשפט צריך לנהוג כפי שכתוב בסעיף (א).

שי צרפתי: אני לא חושב שיש פה פגיעה בזכות החוקתית כי הסיפא של (א) וכל סעיף (ב) בהצעת החוק מאפשרת לבית-המשפט לסטות מהכלל של סעיף (א).

שי צרפתי: תמיד הנאשם הוא זה שצריך ליזום את הפנייה לבית-המשפט לבטל את ההחלטה ולא להפוך את הנטל ולתת זכות שימוע לאותו נאשם שדרס כבר למוות, ואז אנחנו חוטאים למטרה של הצעת החוק.

חוה ראובני: אני חושבת שמצב של היעדר שימוע, מעצם העובדה שהוגש כתב אישום, המשמעות היא שהפרקליטות מבקשת פסילה עד תום ההליכים.

חוה ראובני: מעצם העובדה שהפרקליטות החליטה להגיש כתב אישום, היא גם החליטה לפסול עד תום ההליכים.

חוה ראובני: ברגע שלא השארנו שיקול דעת ובית-המשפט לא קיים דיון לפני שהאדם נפסל, אלא אם כן הנאשם יגיש בקשה ויטען שיש נסיבות מיוחדות שמצדיקות לשחרר אותו מזה, מי שהחליט על הפסילה עד תום הליכים זה אותו פרקליט שחתם על כתב האישום.

חוה ראובני: אתה בעצם העברת את סמכות ההחלטה לפרקליט מפרקליטות המחוז, והשאלה האם את זה אתה רוצה להשיג.

גלעד ארדן: ודאי.

חוה ראובני: אתה מדבר כאן על החלטה שיפוטית.

גלעד ארדן: אני לא מדבר על החלטה שיפוטית.

גלעד ארדן: גם לקצין משטרה יש סמכות לשלול רישיון.

חוה ראובני: אבל הוא מקיים שימוע קודם לכן.

חוה ראובני: עורך-דין צרפתי דיבר כאן על החלטה שיפוטית, אבל זאת בעצם לא החלטה שיפוטית אלא זו החלטה מנהלית.

גלעד ארדן: יכול להיות שאני לא מבין מה המשמעות של כתב אישום.

גלעד ארדן: לי נדמה שבטרם שפרקליט או פרקליטה מגישים כתב אישום נגד אדם, הם עושים גם כן איזה שהם הליכים.

גלעד ארדן: הם לא מחליטים הבוקר שהם מגישים כתב אישום.

גלעד ארדן: דומני שההליכים האלו הם אפילו יותר ארוכים, יותר מורכבים ועם יותר חשיבה משפטית ממה שעושה אותו קצין משטרה שמחליט די סמוך לזמן התאונה האם לשלול ל-90 ימים את רישיונו של אותו אדם.

גלעד ארדן: עם כל הכבוד לאותו נאשם יש את היכולת לפנות לבית-המשפט, זה מעוגן כאן בצורה הכי ברורה ובית-המשפט רשאי לדחות את הפסילה למועד שיקבע.

גלעד ארדן: מה יותר ברור מהעניין הזה?

חוה ראובני: כל מה שיש לפני השופט זה כתב אישום, שיש להניח – כמו שאמרת – שהפרקליטות שקלה ולמדה היטב את התיק.

חוה ראובני: השופט יוצא מתוך הנחה שכתב האישום הוא מבוסס, ולכן למה שיחליט לדחות את הפסילה?

חוה ראובני: אין לו ראיות, הוא עדיין לא שמע את הנאשם.

חוה ראובני: אני לא אומרת דעה מה צריך להיות, אבל אני אומרת שזה הופך את ההחלטה להחלטת פרקליטות.

חוה ראובני: זו המשמעות האמיתית של הדבר הזה.

גלעד ארדן: אתם פשוט רוצים לשנות את החוק שלי.

חוה ראובני: לא.

גלעד ארדן: אתם לא מבינים מה אני מנסה לומר.

גלעד ארדן: נניח שעכשיו הפרקליט הורה על כתב אישום.

גלעד ארדן: אני רוצה שברגע שבית-המשפט קיבל את כתב האישום, יוציא הוראה שאותו אדם כרגע פסול מלנהוג.

גלעד ארדן: אתם עכשיו מתווכחים אתי על פרק הביניים בין הזמן שיוגש כתב האישום לבין הזמן שהוא שכנע את בית-המשפט שלא התקיימו כאן הנסיבות שמצדיקות לקחת לו את הרישיון עד תום ההליכים.

גלעד ארדן: אתם מדברים על פרק הזמן הזה.

גלעד ארדן: לטעמי באותו פרק זמן, אני מעדיף שלאדם הזה לא יהיה רישיון.

גלעד ארדן: זה לא אני מעדיף אלא זה החוק שלי.

גלעד ארדן: אני רוצה שעד שהוא לא ישכנע את בית-המשפט, מרגע שיש נגדו כתב אישום שהוא גרם להרג אדם בעבירה, הוא מפסיד לנהוג.

גלעד ארדן: בעיניי זה לא נורא וזה החוק.

גלעד ארדן: אם חודש-חודשיים עד שבית-המשפט יתפנה לדון, זה לא נורא.

גלעד ארדן: גם בהארכות מעצר, בן-אדם בינתיים יושב במעצר עד שבית-המשפט מחליט בעניינו.

חוה ראובני: זה נעשה תוך ימים.

חוה ראובני: אנחנו לא מדברים על חודשים.

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: עם כל הכבוד, מדובר ברישיון נהיגה.

גלעד ארדן: בן-אדם לא יושב בכלא, הוא לא שר שבגלל כתב האישום צריך להפסיק להיות שר ולהתפטר מהממשלה, ובעניין הזה אין הליך.

גלעד ארדן: מה כל כך נורא פה?

גלעד ארדן: אם אתם רוצים, אני מוכן להוסיף עכשיו סעיף – תנסחי את זה איך שאת מוצאת לנכון – שאם הנאשם יבקש לדון בשלילת הרישיון, בתוך 30 יום או בתוך 14 יום או מה שמקובל, יצטרך בית-המשפט לקיים דיון והחלטה בעניין הזה.

גלעד ארדן: אין לי בעיה להכניס את זה.

גלעד ארדן: תבדקי מה המקובל.

אתי בנדלר: הוועדה צריכה להחליט על זה.

אתי בנדלר: זה לא מה שמקובל.

אתי בנדלר: אני לא יודעת מה מקובל.

אתי בנדלר: יש כאן החלטה עקרונית של הוועדה.

יפעת רווה: אולי הנהלת בתי-המשפט תוכל לומר אם אפשר לדון בהליך כזה בצורה מיידית.

יפעת רווה: במעצר עד תום הליכים יש שימוע וזה נעשה מיידית.

אתי בנדלר: אולי תוך 10 ימים, אולי תוך שבוע, אולי תוך 30 ימים.

אתי בנדלר: אינני יודעת.

אתי בנדלר: אינני יודעת אם יש לגבי דבר כזה מקובלות.

גלעד ארדן: מערכת בתי-המשפט יכולה למצוא את הפתרון על-ידי שופט תורן שידון בבקשה.

אתי בנדלר: השאלה אם אתה רוצה לחייב את זה בחוק או להשאיר את זה לשיקול דעת בית-המשפט, אם לקיים שימוע ומתי לקיים את השימוע.

גלעד ארדן: אני אמרתי את דעתי.

גלעד ארדן: אני רוצה שמרגע שיש נגדו כתב אישום, הוא לא נוהג.

אתי בנדלר: נניח מוגש כתב אישום, שופט תורן חותם על פסילה.

אתי בנדלר: מה הלאה?

אתי בנדלר: האם זה יישאר כך עד שהנאשם עצמו יפנה ויבקש לקיים דיון, או האם ההליך הזה צריך להיות אוטומטי כאשר בכל מקרה צריך לקיים שימוע, ותוך כמה זמן?

גלעד ארדן: עמדתי היא שזה לא צריך להיות אוטומטי אלא בהתאם לבקשה.

אתי בנדלר: השאלה היא גם אם לנאשם יש עורך-דין שמודע להוראות החוק האלה או לא.

גלעד ארדן: זו שאלה קצת יותר רחבה ולא רק בפקודת התעבורה.

חוה ראובני: אני רוצה לתת דוגמה מהזירה האזרחית.

חוה ראובני: אדם שמגיש תביעה אזרחית, הרבה פעמים, לעתים קרובות הוא מלווה אותו או אפילו מקדים אותו בבקשה לעיקולים זמניים.

חוה ראובני: רוב העיקולים האלה הם עיקולים ברישום.

חוה ראובני: הוא מבקש אותם במעמד צד אחד כדי שהצד השני לא יספיק להבריח את הנכסים.

חוה ראובני: המקובל הוא שבית-המשפט נותן לכל היותר צו ארעי במעמד צד אחד למשך תקופה של 7 ימים, חודש, עד לקיום דיון במעמד שני הצדדים.

חוה ראובני: זאת אומרת, המערכת הזאת שבה ניתן צו במעמד צד אחד קיימת בחוק השיפוטי.

חוה ראובני: השלב הבא הוא דיון במעמד שני הצדדים.

גלעד ארדן: אני עורך-דין מתחיל.

גלעד ארדן: לעשות היקש מהליך אזרחי של צד מעוניין עם אינטרס כלכלי לבין בקשות של המדינה, כאשר האינטרס הוא שונה לחלוטין, אני יודע ממופתע על ההשוואה הזאת.

חוה ראובני: אני רק אומרת שפרוצדורה מן הסוג הזה היא פרוצדורה מוכרת, היא פרוצדורה קיימת ואולי אפילו קל וחומר.

חוה ראובני: בשלילה ברישום של הגבלת סחירות של נכסים של אדם לא נותנים החלטה במעמד צד אחד לא מוגבלת בזמן אלא אומרים מקסימום.

חוה ראובני: גם אם רוצים להשיג את התוצאה באופן מיידי, עדיין זה מוגבל בזמן עד לקיום דיון במעמד שני הצדדים שהוא השלב השני.

גלעד ארדן: את טועה.

גלעד ארדן: זה הפוך.

גלעד ארדן: אם לאדם אינטרסנט שפונה נגד רכושו של אדם אחר נותנים, על אחת כמה וכמה כאשר המדינה, לאחר חקירה ולאחר שפרקליטים מטעם המדינה דנו, אולי צריך להניח שהסנקציה הזמנית יכולה להיות הרבה יותר ארוכה מאשר באזרחי.

גלעד ארדן: הסקת המסקנות שלך היא הפוכה לגמרי.

יפעת רווה: דיון כזה יכול להיעשות מיידית.

גלעד ארדן: זה ריאלי לבקש מבית-המשפט, במידה שהנאשם מגיש בקשה, להחליט תוך 14 ימים לגבי הנושא של שלילת הרישיון?

שי צרפתי: צריך לבדוק את זה.

שי צרפתי: רשאי בית-המשפט לזמן את הנאשם.

אתי בנדלר: לפי מה הוא יפעיל את שיקול דעתו?

אתי בנדלר: הרי יש בפניו רק את כתב האישום ואין בפניו שום דבר אחר.

שי צרפתי: אני חושב שיש סמכות קבועה לבית-המשפט גם בלי שיהיה כתוב מפורשות בחוק לזמן את האדם.

גלעד ארדן: אני מוכן לכתוב את זה מפורשות בחוק.

גלעד ארדן: תוך כמה זמן מתקיים דיון בהארכת מעצר?

שי צרפתי: זה מיידי.

גלעד ארדן: אם כן, למה זה שונה מהעניין הזה?

גלעד ארדן: אם אני קובע פה שתוך 14 ימים בית-המשפט צריך לתת החלטה במידה והאיש פנה לבטל את שלילת הרישיון?

גלעד ארדן: בתי-המשפט יעמדו בזה.

גלעד ארדן: יהיה שופט תורן שידון בבקשה, ישמע את טיעוני הנאשם ויחליט.

אתי בנדלר: אולי 7 ימים מספיקים?

אתי בנדלר: אולי מדובר בנכה שהמכונית היא הרגליים שלו והוא צריך לשבת בבית עד אז?

אתי בנדלר: אינני יודעת.

אתי בנדלר: אני מנסה להפציר בך אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: שמעתי את ההפצרה ואני לא רוצה להיענות לה.

גלעד ארדן: אני חושב שבעניין הזה אני מספיק בשל כדי להחליט וכל מספר הוא טוב.

גלעד ארדן: 7 ימים הוא טוב, 24 שעות זה טוב, 91 ימים זה טוב.

גלעד ארדן: כל דבר טוב.

גלעד ארדן: זה בהתאם למה שחברי הכנסת יחליטו שזה התוכן הנכון להצעת החוק.

גלעד ארדן: אני חושב שאם קצין משטרה, שהוא אדם מנהלי, יכול לשלול מאותו אדם ל-90 יום רק בגלל שהוא היה מעורב בתאונת הדרכים, עוד בטרם בכלל יש ראיות לאשמתו.

אתי בנדלר: לא, יש לו יסוד להניח שיוגש כתב אישום והוא עשה שימוע.

גלעד ארדן: פה כבר הוגש כתב האישום.

גלעד ארדן: אני אוסיף לו על ה-90 ימים האלו עוד 14 ימים שבהם יכול להיות שתהיה לו שלילה.

גלעד ארדן: אם בית-המשפט יראה שמדובר בנכה, הוא יחליט תוך שבוע או תוך שלושה ימים או תוך ארבעה ימים.

שי צרפתי: לנאשם יש בא כוח שיפנה לבית-המשפט.

שי צרפתי: אני לא רואה שום בעיה עם הניסוח.

שי צרפתי: אינטרס הציבור גובר על אינטרס הנאשם.

שי צרפתי: בכל-זאת מדובר בכתב אישום בגין גרימת מוות של אדם.

שי צרפתי: כלומר, עצם זה שאותו נאשם יהיה משולל רישיון תקופה מסוימת, זה לא כל כך חמור כמו אם תיגרם חלילה תאונה עם מוות נוסף.

גלעד ארדן: אנחנו מדברים על עוד 14 ימים.

גלעד ארדן: אני מבקש להוסיף סעיף שאומר ש"הגיש הנאשם בקשה לביטול פסילת רישיון הנהיגה, יהיה על בית-המשפט לדון ולהכריע בבקשה בתוך 14 ימים".

אתי בנדלר: ממועד הגשת הבקשה או ממועד הפסילה?

גלעד ארדן: ממועד הגשת הבקשה.

אתי בנדלר: הוא חייב לזמן את הנאשם לדיון?

גלעד ארדן: אם לא כותבים כלום, מן הסתם כן, לא?

אתי בנדלר: לא יודעת.

אתי בנדלר: אני באמת לא יודעת.

אתי בנדלר: אמר עורך-דין גלעד שיש פסק-דין בעניין הזה.

שי גלעד: לא בעניין הזה.

שי גלעד: אמרתי לגבי בקשות לעיכוב.

שי גלעד: אולי לא הדגשתי את הנושא הפרקטי.

שי גלעד: אופציה אחת היא שמוגש כתב אישום במסגרת ה-90 ימים, כדבר שבשגרה קצין פסל את הרישיון, ואז גם אם מוגשת בקשה לפסילה ביום ה-89 ומגיע הנאשם עם בא-כוחו ובא-כוחו עוד לא הספיק לעיין בחומר הראיות, בית-המשפט בינתיים מאריך את הפסילה מעבר ל-90 הימים עד לדיון עצמו.

שי גלעד: יש לנו את האופציה הראשונה שבה אירעה תאונת דרכים קטלנית, קצין משטרה פסל את הרישיון ל-90 ימים, כתב האישום הוגש במסגרת 90 הימים – בדרך כלל הפרקליטות עושה את זה ביום הלפני אחרון – יחד עם כתב האישום מוגשת בקשה לפסילה עד תום ההליכים, בית-המשפט מזמן לדיון מהיר, וכשהסנגור עוד לא מוכן עם חומר הראיות, בית-המשפט מאריך בינתיים את הפסילה עד לדיון עצמו.

שי גלעד: האופציה השנייה היא שכתב האישום מוגש אחרי שנה.

שי גלעד: מה יקרה אם באמת האיש היה 90 יום בפסילה, תשעה חודשים הרישיון היה בידו, הוגש כנגדו כתב אישום ויחד עם כתב האישום מוגשת בקשה על-פי הוראות סעיף 46, ובית-המשפט יזמן אחרי שלושה ימים דיון במעמד שני הצדדים בבקשה.

שי גלעד: הוא ינהג 9 חודשים ועוד 3 ימים עד הדיון עצמו.

שי גלעד: אני סבור שהפרקטיקה היום מכסה את כל הרצונות והשאיפות שלך בהוראת החוק שאתה מציע.

גלעד ארדן: אם היא מכסה, מה איכפת לך שזה יהיה מעוגן בחוק הקיים?

שי גלעד: למדנו הרי שהמחוקק לא משחית את מילותיו לריק.

גלעד ארדן: החוק בדיוק יתאר את הסיטואציה הקיימת.

שי גלעד: לשון החוק כפי שהיא היום, כפי שהסברתי קודם ואני לא רוצה לחזור על דבריי, יש גם פגיעה חוקתית בזכויות נאשם.

גלעד ארדן: אנחנו נתמודד אתה בבג"ץ.

גלעד ארדן: אני מבקש להוסיף את הסעיף: "הגיש הנאשם בקשה לביטול הפסילה, יהיה על בית-המשפט לדון בה ולקבל את החלטתו בתוך 14 ימים ממועד הגשת הבקשה".

גלעד ארדן: לדעתך צריך שזה ייקבע בחוק שזה יהיה במעמד מבקש הבקשה?

שי גלעד: בוודאי.

שי גלעד: אתה יודע באיזה בעיות פרקטיות אפשר להיתקל?

שי גלעד: למשל, הוגש כתב אישום לבית-המשפט והנאשם עצמו לא נמצא כי לא מוצאים אותו.

שי גלעד: איך יתקיים דיון אחרי 14 ימים?

גלעד ארדן: אז איך הוא הגיש בקשה?

שי גלעד: אתה מתכוון לזה שהוא הגיש בקשה תוך 14 ימים?

גלעד ארדן: הוספנו משפט אחד.

גלעד ארדן: אני מבין את כל הרצון לסבך את זה, אבל זה לא כל כך מסובך.

גלעד ארדן: כל מה שנוסף כאן בחוק שלי, זה על-פי בקשתך, הרצון לבוא לקראת הנאשם, זה שאם הוא מבקש שלא יפסלו לו את הרישיון, תוך 14 ימים תהיה לו החלטה מבית-המשפט שמתחשבת כנראה בנסיבות המקרה, האם מוצדקת פה הפסילה או לא מוצדקת הפסילה.

גלעד ארדן: בהתאם למה שקיים היום, בית-המשפט יכול מנימוקים שיירשמו לקבוע שלא מוצדקת בנסיבות בכתב האישום.

גלעד ארדן: שאלתי אותך האם לדעתך ראוי או יש צורך לחדד בתוספת הזו שהדיון יתקיים במעמד הנאשם או בא-כוחו.

שי גלעד: אני חושב שזה חייב להיות כך.

שי גלעד: אם הוא הגיש בקשה, וגם אם הבקשה מפורטת דיה, עדיין הוא צריך להיות.

שי צרפתי: ברגע שיש את הבקשה ויש כתב אישום, לא חייבים לאלץ את בית-המשפט.

שי צרפתי: על פי ההלכה של בית-המשפט העליון, אם לא יתקיים הליך פלילי בהיעדרו של הנאשם אלא אני מניח בנסיבות מאוד מיוחדות.

שי צרפתי: אם הוא הגיש את הבקשה, חזקה עליו שהוא מעוניין בקיום הדיון.

גלעד ארדן: אנחנו נוסיף שבית-המשפט רשאי לזמן.

גלעד ארדן: יכול להיות זאת בנוכחות או לא בנוכחות.

אתי בנדלר: זו סמכותו.

פרדי הרשקוביץ: סעיף 48 לפקודה, יש בה את כל מה שמבקש המבקש.

פרדי הרשקוביץ: יש הסבר להרבה מאוד שאלות ששאלת.

פרדי הרשקוביץ: זה עונה לצורך של בית-המשפט.

פרדי הרשקוביץ: אם אתה מסכים, ואני חושב שזה נכון וצריכה להינתן ההזדמנות לנאשם.

גלעד ארדן: מי שנפסל על ידי קצין משטרה, למשל ל-90 ימים, הוא יכול להגיש בקשה לבית-המשפט לבטל את זה.

אתי בנדלר: זה לא שימוע.

אתי בנדלר: לא קיבלו את עמדתו, פסלו אותו ואז הוא רשאי להגיש.

גלעד ארדן: קצין המשטרה הזה הוא אפילו לא עורך-דין.

אתי בנדלר: אני לא בעד שעבריינים יסתובבו בחוץ וינפנפו ברישיון הנהיגה שלהם.

אתי בנדלר: כל מה שאני מנסה לומר הוא שאנחנו צריכים להקפיד על קיום הליך הוגן.

גלעד ארדן: כרגע יצרנו הליך יותר הוגן עבור מי שיש נגדו כתב אישום מאשר מי שנפסל על-ידי קצין משטרה.

גלעד ארדן: לטעמי זה OVER DOING, אבל בסדר.

גלעד ארדן: מי שקיבל פסילה לשלושה חודשים על-ידי קצין משטרה, יכול לפנות לבית-המשפט, אבל אף אחד לא מבטיח לו שרק 14 יום הוא יישלל לא בצדק.

גלעד ארדן: יכול להיות שבית-המשפט ידון בזה אחרי חודשיים ואחר כך יסתבר שהקצין סתם שלל לו את הרישיון.

גלעד ארדן: עכשיו נתנו למי שיש כתב אישום זכות יותר טובה אפילו, כי תוך 14 ימים הוא יצטרך לקבל החלטה.

גלעד ארדן: 1.

גלעד ארדן: הוספת סעיף 46ב בפקודת התעבורה, אחראי סעיף 46א יבוא: "46ב.

גלעד ארדן: (א) פסילה בשל עבירה שגרמה למותו של אדם הוגש כתב אישום נגד בעל רישיון נהיגה בעבירה שגרמה לתאונת דרכים ובגינה נגרם מותו של אדם, יורה בית-המשפט על פסילתו מלהחזיק רישיון נהיגה עד לגמר בירור דינו, ואולם בית-המשפט רשאי לדחות את הפסילה למועד שייקבע.

גלעד ארדן: (ב) בית-המשפט רשאי שלא להורות על פסילת רישיון הנהיגה כאמור בסעיף קטן (א), אם שוכנע, מנימוקים שיירשמו, כי אין בהמשך הנהיגה על ידי הנאשם משום סכנה לציבור.

גלעד ארדן: (ג) הגיש הנאשם בקשה לביטול הפסילה, יהיה על בית-המשפט לדון בה ולקבל החלטתו בתוך 14 ימים ממועד הגשת הבקשה".

לאה ורון: באשר לעלות התקציבית, שלח לנו אהוד אדירי, רפרנט התחבורה באגף התקציבים באוצר, כי להצעת החוק אין השלכות תקציביות.

גלעד ארדן: מי בעד?

גלעד ארדן: אין מתנגדים ואין נמנעים.

גלעד ארדן: הצעת החוק – אושרה לקריאה ראשונה תודה רבה.

גלעד ארדן: הישיבה נעולה.