ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 158, 2007-01-15 10:00

רונית תירוש: זוהי ישיבה שבאה בעקבות החלטת יושבת-ראש הכנסת והסגנים, להעביר לדיון מהיר לוועדת הכלכלה את הצעתו של חבר הכנסת אבשלום וילן בנושא הבטחת אספקת דלק לישראל במצב חירום, במסגרת הפרטת בז"ן.

רונית תירוש: אנחנו הזמנו כמה וכמה נציגים, ואני חייבת לומר כי מקריאת החומר אני מתרשמת כי הדיון יהיה מרתק, והוא בא במקומו.

רונית תירוש: אני מודה לחבר הכנסת אבו וילן על היוזמה הזאת.

רונית תירוש: באופן טבעי, אני מבקשת מחבר הכנסת וילן להעלות את הבעייתיות שבנושא, ואז נתחיל את הדיון.

לאה ורון: גברתי היושבת ראש, ברגעים אלה ממש התקבל פקס מחברת "אמישראגז" שקובלת על כך שמפאת קוצר הזמן לא יהיה בידם לקחת חלק בדיון.

לאה ורון: הם עוסקים בנושא הגז, ואני חושבת שצריך להבהיר שאין הכוונה בדיון הזה לעסוק בגז, אלא בדלק ותזקיקיו.

אהוד יחיאלי: גפ"ם זה גם תזקיק דלק, אבל לא נעסוק בו.

אבשלום וילן: תודה גברתי היושבת ראש.

אבשלום וילן: אני מוכרח להגיד שהגעתי לנושא הזה בעיקר מההיבט הביטחוני.

אבשלום וילן: יושב פה אייל גבאי, וכשהפריטו את אל על אמרתי לפרוטוקול בוועדת הכספים שאם חס וחלילה יבוא יום ונהיה במציאות של מלחמה או במציאות ביטחונית קשה, וחברות תעופה זרות יפסיקו לטוס לישראל, בסופו של דבר החברה היחידה - הגם שהיא תהיה מפורטת - שתמשיך לטוס מכוח חוק, תהיה אל-על, כולל הבאת ציוד ביטחוני.

אבשלום וילן: לכן, אתם עושים בכזה כאילו.

אבשלום וילן: תכניסו מראש לחקיקה שאל-על ממשיכה להיות חברת התעופה הלאומית במקרי קצה, ובצורה כזאת צריך להסתכל על זה.

אבשלום וילן: זה לא הפרטה דה-לוקס, אלא הפרטה של כאילו, כי בסופו של דבר האלמנט הזה חייב להיות מובטח כי אין לנו ברירה אחרת.

אבשלום וילן: כמובן שלא הקשיבו לי, וראינו כמובן מה קרה במלחמה האחרונה.

אבשלום וילן: מכאן גם הגעתי לכל הסיפור של שתי מכליות.

אבשלום וילן: זה היה כבר על שולחנה של הוועדה בזמנו.

רונית תירוש: ב-2003.

אבשלום וילן: ישנו נושא הפחם ויש הסדרה בחוק שיש אוניות ישראליות שמובילות פחם.

אבשלום וילן: הדלק הוא לא רק דלק, אלא הוא גם הגפ"ם, כי גם בו יש מרכיב של דלק, ותכף נסביר איך הדברים קשורים.

אבשלום וילן: קיבלנו פה דפים מלומדים של מחלקת המחקר והמידע של הכנסת, ובהם נאמר כי ישנה החלטת ממשלה משנת 1999 שמדברת על המלצה של סבסוד.

לאה ורון: מר עמי צדיק שיושב איתנו פה, ערך את המסמך.

אבשלום וילן: הבעיה שלי היא איננה הסבסוד, אלא הבעיה שלי היא שאם בהפרטת בז"ן לא יובטח מי מוביל דלק בזמן חירום למדינת ישראל, אנחנו עלולים להיות בבעיה.

אבשלום וילן: אפשר להכריח אוניות ישראל מכוח חקיקה מצבי חירום, להוביל את הדלק.

אבשלום וילן: אני מזכיר לכם כי במלחמה הזאת חיפה היתה מטווחת, ולצערי אנחנו עלולים להיות במצב שאם תהיה עוד הפעם התלקחות אז גם אשדוד ואשקלון תהיינה מטווחות.

אבשלום וילן: ואז, אנחנו נכנסים לבעיות לא פשוטות.

אבשלום וילן: לדוגמא, ישנו סיפור הגז שהוא בשוליים כן מתחבר כי הוא בדיוק באותה בעיה.

אבשלום וילן: ממשלת ישראל מסיבות אקולוגיות ואחרות החליטה לסגור את פי גליליות, והורידה גם בקריית-אתא את המאגרים שם לתוך הקרקע, והקטינה את הכמויות.

אבשלום וילן: אין היום שום רזרבות במדינת ישראל בגז.

אבשלום וילן: אם מחר ישנו מצב ביטחוני שבו צריך להביא, אנחנו נהיה במצוקה שלא יהיה גז לבישול.

אבשלום וילן: אגב, במלחמה האחרונה זה כמעט קרה.

אבשלום וילן: יש מקום אחד בקצא"א באשקלון שלשם אפשר להביא מכליות מחו"ל, ולפרוק אותן.

אבשלום וילן: אבל, המקום הזה מאוים כבר היום בקסאמים.

אבשלום וילן: ממשלת ישראל, ועדת השרים לענייני כלכלה, פשוט משחקים בעתיד של מדינת ישראל.

אבשלום וילן: אנחנו לא מקבלים תשובות.

אבשלום וילן: עם כל הכבוד לאייל גבאי, הוא רשות החברות הממשלתיות, הוא המפריט הלאומי, זה תפקידו.

אבשלום וילן: הוא לא יספק לי תשובות מה יקרה אם חס וחלילה מחר אנחנו נהיה במציאות ביטחונית שאחרים לא רוצים להיכנס לישראל, ואני לא יכול לחייב אותם כחברות פרטיות, מי מבטיח במצב חירום בישראל את הבטחת הדלק?

אבשלום וילן: מי מבטיח את הבטחת הגפ"ם?

אבשלום וילן: מי מבטיח את הבטחת הפחם?

אבשלום וילן: זה הכול בתחומי האנרגיה והתשתיות.

אבשלום וילן: זה כמו דיבורים לקיר.

רונית תירוש: האם אתה מערער על עצם ההחלטה להפריט את בז"ן חיפה, או רק על העניין של שתי המכליות?

אבשלום וילן: לא, אני טוען שבתוך ההפרטה יש להתייחס לשאלה מה קורה כאשר אנחנו במצב של חירום, בדיוק כמו באל-על.

אבשלום וילן: היינו במלחמונת יזומה, לא מלחמה, מצב צבאי שונה במשך 34 יום.

אבשלום וילן: זה יכול לחזור.

אבשלום וילן: איך אנחנו מבטיחים את תשתיות האנרגיה של מדינת ישראל?

אבשלום וילן: על זה אני לא מקבל תשובות.

אבשלום וילן: כל פעם "מורחים" אותי.

אבשלום וילן: מה שהיה בדיוני הפרטת אל-על כשהעלאתי את הנושא הזה, היה פשוט בושה לכנסת.

אבשלום וילן: זה לא עניין של הכנסת, אנחנו נבחרי הציבור, אני לא רוצה לעמוד בפני ועדת וינוגרד הבאה, ולספר לה סיפורים למה פואד אמר כך, וראש הממשלה היה עסוק כך, ואת כל הסיפורים.

אבשלום וילן: זאת אחריות ציבורית.

אבשלום וילן: מישהו צריך לתת תשובות לשאלות הבאות: מה יקרה בזמן חירום עם הובלת דלק לאחר ההפרטה?

אבשלום וילן: מה יקרה עם גפ"ם כשאין שום רזרבות?

אבשלום וילן: מה יקרה עם הפחם שמובל לאשקלון שהוא היום מוסדר, אבל ישנה שם בעיה?

אבשלום וילן: ומה יקרה עם טיסות לתוך ישראל בשעה שצריך להביא ציוד צבאי?

אבשלום וילן: מהמלחמה האחרונה למדתי שאני לא סומך על אף אחד, יש רק חשיבה קדימה.

אבשלום וילן: בהולנד שהיא מדינה סופר קפיטליסטית, סופר תחרותית, מחזיקים מחסני חירום לחיטה, כי במלחמה העולם השנייה היה מחסור בחיטה בהולנד.

אבשלום וילן: שם אין חוכמות למרות שכבר עברו 61 שנה מאז.

אבשלום וילן: שם עובדים לטווחים היסטוריים.

אבשלום וילן: הם אומרים: אנחנו לא יודעים מה יקרה מחר, וטוב שזה יהיה.

אבשלום וילן: אני מציע שאנחנו נלמד גם מההולנדים.

אבשלום וילן: קראתי היום בעיתון "הארץ" שההצעות שלי משרתות את האחים עופר.

אבשלום וילן: בחיים לא נפגשתי עם האחים עופר, אני לא יודע מי הם, לא מעניין אותי בכלל פה מי המתמודדים על הפרטה, זה לא מתפקידנו.

אבשלום וילן: תפקידי הוא להבטיח דבר אחד והוא שבתהליך ההפרטה הזה הבטחת הדלק לישראל בזמן חירום תהיה על-ידי שתי אוניות ישראליות שאפשר לחייב אותם בחוק.

אבשלום וילן: כך גם צריך לדון בזה עם הגפ"ם, ועם הדברים האחרים.

אבשלום וילן: בחודש האחרון עיתון "הארץ" עוקב אחר ענייני הכנסת, ופעם אחר פעם - לפחות במקרה שלי - הוא לצערי נופל, ואחרי זה הוא מבטיח לי להתנצל ולא עושה את זה.

אבשלום וילן: אבל, נעזוב את זה.

אבשלום וילן: זה חשבון שלי עם העיתון, נגמור אותו במקומות אחרים.

אבשלום וילן: הובלתי את ההתנגדות בוועדת תקציב הביטחון לתוספות בתקציב הביטחון, ולכן באתי לישיבה מיוחדת שהכריעו נגד.

אבשלום וילן: לא רק שבאתי, אלא הייתי גם דומיננטי.

אבשלום וילן: אחרי זה אני קורא בעיתון שהזעיקו אותי מהמזנון.

רונית תירוש: סדר הדוברים יהיה כך.

רונית תירוש: אנחנו נבקש לשמוע מנציג תשתיות נפט ואנרגיה דברי רקע על הבעייתיות, ואחר כך נאפשר למר גבאי להתבטא מאחר והוא צריך לצאת בסביבות השעה 11:00.

אייל גבאי: משרד התשתיות צריך להתחיל כי הוא אחראי על תש"ן (חברת תשתיות נפט).

אהוד יחיאלי: אני ראש מינהל הדלק, ואני גם יושב-ראש הרשות העליונה לדלק בשעת חירום.

אהוד יחיאלי: אני גם משמש כסגן יושב-ראש הוועדה לקביעת מלאי החירום של מדינת ישראל.

אהוד יחיאלי: גם כיום כשבית הזיקוק הוא חברה ממשלתית, בעיקרון אין לנו סמכויות להורות לו מה לייצר, איך לייצר, מה לתעדף, איך להביא ולא להביא, אלא אם יוקם קבינט לשעת חירום לבקשתנו בשעת חירום.

אהוד יחיאלי: נבהיר את זה שגם כיום הסמכות החוקית להורות לבית זיקוק או לחברה במשק בכלל לעשות כך או כך בניגוד ליכולות הרגילות - - -

אבשלום וילן: האם זה עמד על הפרק במלחמה האחרונה?

אהוד יחיאלי: במלחמה האחרונה שקלנו את זה, ולשמחתי לא הגענו למצב הזה, על אף שבאמת היה מצב של מצוקה באחד מהתזקיקים שאנחנו לא מחזיקים אותו במלאי חירום, וזה בנזין.

אהוד יחיאלי: בנזין לא הוחזק בכלל כמלאי חירום כי סברנו שהתשתית שקיימת, המלאי שמחזיקות חברות הדלק כמלאי שוטף תפעולי, פלוס יכולות הייצור, ועדת המלאים לקחה בחשבון שלא יהיה ייבוא לתקופה מסוימת.

אהוד יחיאלי: בזמן המלחמה כן היה יבוא של שתי אוניות בנזין דווקא כאלה שחכורות על-ידי בתי הזיקוק, והיה גם יבוא של גולמי אפילו מעבר לממוצע השנתי החודשי של התקופה.

אהוד יחיאלי: למרבה הפלא, היה גם יבוא של גפ"ם לאשקלון.

אהוד יחיאלי: לגבי קביעת מלאי החירום של מדינת ישראל - ישנה ועדת מלאים שמונתה על-ידי שר התשתיות, ועבדך הנאמן משמש כסגן היושב ראש שלה.

אהוד יחיאלי: בראשה עומד תת אלוף במילואים ארנון בן עמי שהוא ראש מל"ח.

דוד טל: אתה אומר שבזמן המלחמה כן פקדו אוניות זרות את נמל אשקלון.

אהוד יחיאלי: כן פקדו את נמל אשקלון, נמל חיפה היה בעייתי.

אהוד יחיאלי: אני נותן עובדות.

דוד טל: באחד הניירות שלפניי מופיע שלא הגיעו אוניות.

אוהד מראני: לא נכון.

אוהד מראני: הבעיה היתה בנמלים, לא באוניות.

דוד טל: כמדומני שאפילו ציטטו אותך אצל שר התחבורה שאתה אומר שבבנזין יש מצב מצוקה.

אהוד יחיאלי: אמרתי שבבנזין היינו במצוקה.

אהוד יחיאלי: אני רוצה לומר שוב, לא החזקנו בעבר את המוצר כמלאי חירום.

אהוד יחיאלי: לאור מה שקרה יש לנו כמובן בוועדה מסקנות.

אבשלום וילן: האם בגפ"ם לא היינו במצוקה?

אהוד יחיאלי: ברשותך, אני תיכף אגיע גם לנושא הגפ"ם, אני רוצה לסיים את נושא הדלק.

אהוד יחיאלי: אם כן, היה יבוא מסוים.

אהוד יחיאלי: נכון שחברות הדלק התקשו לייבא בזמן המלחמה אוניות, יש בעיה של עלות של ביטוח וכל הדבר הזה.

אהוד יחיאלי: כמסקנות מהמלחמה המלצנו על שינויי חקיקה נדרשים, וגם בתזכיר חוק משק הדלק שעובר עכשיו לדיון בין-משרדי, יש סעיף שמקנה לשר שלנו סמכות להורות על ייצור, ועל יבוא, ועל התקשרות עם אוניה כזאת.

אהוד יחיאלי: זה לא קשור בעיקרון להפרטה, משום שישנם עכשיו שני בתי זיקוק, ואם הדבר הזה יחול, הוא צריך לחול על שני בתי הזיקוק יחסית לגודלם, ולא על בית זיקוק אחד דווקא.

אבשלום וילן: שר יכול להוציא הוראה כזאת על אוניה ישראלית, לא על אוניה זרה.

אהוד יחיאלי: לא לאוניה זרה.

אהוד יחיאלי: יש החלטת ממשלה שדנה בסבסוד אוניות ישראליות עם צוות קצונה ישראלי, כאשר הדבר הזה הוא וולונטרי.

אהוד יחיאלי: המדינה תסבסד, ואם בית זיקוק ימצא את האוניה הזאת בהתאם להצעות שיש לו מספקים אחרים, פלוס הדלתא שהממשלה מוסיפה, כדאית כלכלית - - -

אבי לוי: הצוות לא יהיה כי אין היום צוות.

אהוד יחיאלי: אתה יודע שיש לי קשר אישי לימאות, אבל תיכף נגיע לנושא הזה.

אהוד יחיאלי: בית הזיקוק חוכר את האוניות האלה על-פי בסיס כלכלי מסחרי.

אהוד יחיאלי: יש לו תפקוד שוטף בכל השנה, הוא צריך להעסיק את האוניות כל השנה.

אהוד יחיאלי: אנחנו המלצנו בהצעות לשינויי החקיקה שתי אפשריות: או שהסובסידיה תהיה כזאת שיהיה כדאי להעסיק את האוניה הישראלית עם הצוות הישראלי, - - -

אריה רונה: מר יחיאלי, אין כזאת אוניה, מה אתה מטעה פה את האנשים?

אריה רונה: אין דבר כזה.

אבי לוי: זה פשוט לא יאומן, שמענו אותו.

אהוד יחיאלי: אני יודע שאין היום אוניה ישראלית, אני יודע גם שכמה חברות הציעו כל מיני הצעות ויכול להיות שהן לא הצעות רציניות.

אהוד יחיאלי: אני לא ברשות הספנות והנמלים, אני לא בודק את ההצעות האלה לגופו של עניין לגבי קיום של ימאים ישראלים.

אהוד יחיאלי: אני מדבר על העובדות, מבחינתנו יש החלטת ממשלה שמסבסדת ימאות ישראלית במסגרת זאת, וגם קבעה שאם תהיה אוניה בבעלות ישראלית שתוחכר על-ידי בתי זיקוק והיא תביא תזקיקים, ניתן גם להפיק על-ידי זה חלק ממלאי החירום.

דוד טל: האם ההחלטה זאת מקוימת?

אהוד יחיאלי: ההחלטה הזאת היא המלצה, היא אינה צו, ואינה חוק.

אהוד יחיאלי: כתוב שלקידום הספנות הישראלית, יהיה סבסוד.

אהוד יחיאלי: אנחנו מתוקצבים גם לסבסד את זה.

אהוד יחיאלי: בנושא הפחם הגיעו להסדר עם שתיים ואפילו שלוש אוניות, והסבסוד הזה קיים בנושא הפחם.

אהוד יחיאלי: החלטת הממשלה אמרה שתי אוניות דלק ושתי אוניות פחם.

אהוד יחיאלי: כרגע יש לפחות שתי אוניות פחם, דלק אין.

אבשלום וילן: אני הבנתי שבזמן חירום על צוותים ישראלים חל חוק, וזה כמו שאני יכול בחקיקה להטיל על אל-על טייסים ישראלים וכו', ולהודיע למשפחת בורוביץ' שהם עכשיו טסים ולא משנה שנמל התעופה בן גוריון מופגז.

אבשלום וילן: אבל, איך תוכל לחייב בחוק אוניות זרות, זאת הרי לא המלחמה שלהם?

אהוד יחיאלי: קודם כל עובדות, הגיעו אוניות זרות לישראל.

אהוד יחיאלי: נכון שאתה יכול להוציא לצוות הישראלי צווי ריתוק ולחייב אותו.

אהוד יחיאלי: יש גם בעיה אחרת, במצב מלחמה זה לא בהכרח תלוי רק ביכולת של הצוות הישראלי להגיע, כי אולי לא יטעינו אותך בנמל זר.

אהוד יחיאלי: אבל, אני לא רוצה להגיע לזה, יש הרבה סיבות.

אהוד יחיאלי: המשרד שלנו תומך בנושא הזה, ואנחנו אמרנו שאנחנו ממליצים בחקיקה או להגדיל את הסובסידיה, או שאנחנו נפעל להוצאת חקיקה שתחייב חכירת אוניה ישראלית.

אהוד יחיאלי: האלטרנטיבה היא חיסכון גם בהחזקת חלק ממלאי החירום.

אהוד יחיאלי: אתה יודע את הסיפור של שתי ציפורים על העץ וציפור ביד.

אהוד יחיאלי: אני מעדיף שיהיה לי מכל שהוא מוגן באיזשהו מקום, מאופציה להביא את זה באוניה, ואני אומר את זה כרגע גם כנציג ועדת המלאים.

אהוד יחיאלי: לגבי הגפ"ם – אכן קיים מחסור.

רונית תירוש: על הגפ"ם יהיה דיון נפרד.

אבשלום וילן: אבל, זה מתחבר לנושא החירום.

אהוד יחיאלי: נושא החירום – החלטנו שצריך גפ"ם, ויש בעיה של מצוקה קשה באחסון.

אהוד יחיאלי: חוץ מקצא"א, במקור, ובתי הזיקוק, אין היום כמעט בכלל יכולת לאחסון גפ"ם.

אהוד יחיאלי: בקריית-אתא צריך להטמין את המכלים בכמות יותר קטנה.

אהוד יחיאלי: את ג'למה והרצליה סגרו.

אהוד יחיאלי: המשרד שלנו הקים ועדה שהציעה תכנית אב לאיתור אתרים לאחסון גפ"ם, ואנחנו פועלים על זה.

אהוד יחיאלי: ניקח חברה שתסקור את כל האתרים במדינת ישראל.

אהוד יחיאלי: ננסה לשקם אתרים שלא פעילים היום, ושנסגרו מכל מיני סיבות, כמו: מסילת ציון, ג'למה.

אהוד יחיאלי: אם לא, נצטרך להמליץ על אתרים חדשים.

אהוד יחיאלי: אנחנו מודעים למצוקה, הנושא הזה בטיפול אינטנסיבי בשלב זה.

יצחק זיו: השאלה היא, האם זה לא מאוחר מידיי?

אבשלום וילן: אם חס וחלילה ישראל בשבוע הקרוב תהיה מותקפת בהפגזת "קטיושות" על אזור חיפה, כולל אשקלון, אנחנו במצב שאין לנו כושר תפעול עם הגפ"ם.

אהוד יחיאלי: הגפ"ם אכן בבעיה מצוקתית בכלל בייצור בישראל.

אהוד יחיאלי: ב-2005 שליש מהגפ"ם יובא ארצה מחו"ל.

אהוד יחיאלי: יש גם בעיית אספקה ישראלית.

אהוד יחיאלי: אנחנו גם מחויבים בינתיים לספק לפלשתינים שצורכים רבע מהכמות הישראלית שזה כמות אדירה.

אהוד יחיאלי: המשכנו לספק להם.

אבשלום וילן: אלו הסכמי פריס שאנחנו חתומים עליהם.

אהוד יחיאלי: אם תסתכל טוב תראה שהסכמי פריס לא מחייבים את ישראל לספק, הם ממליצים שתהיה הספקה סדירה.

אהוד יחיאלי: אגב, במלחמה האחרונה המשכנו לספק להם.

אהוד יחיאלי: קצא"א העמיסו את המכליות תוך סיכון, ושלחו את הגפ"ם לאלה שיורים עליהם קסאמים כדי שישתו אחר כך קפה.

אהוד יחיאלי: אבל, זה סיפור אחר.

אהוד יחיאלי: אנחנו מודעים למצוקה הזאת, ישנה ועדת מלאים שיושבת על המדוכה גם בימים האלה.

אהוד יחיאלי: היא לוקחת את כל הדברים האלה בחשבון.

אהוד יחיאלי: היא תמליץ לממשלה איזה מלאים צריך להחזיק, על מנת להבטיח את ישראל בשעת חירום על-פי התרחיש הצה"לי שצופה את החירום.

רונית תירוש: מה שיפה במדינת ישראל הוא שלגבי הפלשתינאים זו המלצה שהיא אגב מקוימת, למרות שהיא רק המלצה.

רונית תירוש: אבל, המלצות אחרות של הממשלה לא מקוימות.

רונית תירוש: זה היופי שלנו.

רונית תירוש: אם הבנתי נכון, הראייה שלכם היא מאוד כלכלית, ולכן היא גם שמה בצד את החלטת הממשלה.

רונית תירוש: הראייה היא דרך החור של הגרוש.

אהוד יחיאלי: הראייה היא לא רק כלכלית, אלא גם אסטרטגית.

אהוד יחיאלי: אמרתי שבהרבה מקרים עדיף ציפור אחת ביד משתי ציפורים על העף.

אהוד יחיאלי: אוניה זה ציפור על העץ, יכול להיות שלא יעמיסו אותה, לא יתנו לה להיכנס לנמל זר, והיא אולי תיפגע כשהיא תגיע.

אהוד יחיאלי: כשיש לי מכל מוגן אז הוא ישנו לשימושי המיידי.

דוד טל: אתה מודה שבמלחמה הזאת נכנסו למצוקות גם בגפ"ם, ואפילו בבנזין.

דוד טל: איפה האסטרטגיה של משרדי הממשלה היתה עד היום בכל הנושא הזה?

אהוד יחיאלי: בגפ"ם לא היתה לנו בעיה.

אהוד יחיאלי: האסטרטגיה אמרה כך שהשר מינה ועדה שבראשה עמד האלוף אביהו בן-נון, ובשנתיים וחצי האחרונות עומד בראשה ארנון בן עמי.

אהוד יחיאלי: אנחנו הפכנו את הוועדה הזאת שהיתה קודם ועדה אקראית, לוועדה קבועה שכל הזמן תעקוב אחר המצב במשק הדלק.

אהוד יחיאלי: אם היא תראה שיש שינוי באחת מהנחות היסוד שלה, היא תמליץ מיידית על שיפור המצב.

אהוד יחיאלי: לגבי הבנזין, היתה הנחה שהתבררה כלא נכונה, כי התרחיש לא אמר שיהיו שישה שבועות של הטרדה כזאת.

אהוד יחיאלי: לא היה תרחיש כזה במדינה.

אבשלום וילן: עברנו 34 ימי לחימה.

אהוד יחיאלי: אלה לא ימי לחימה, אני מבקש לדייק.

אבשלום וילן: נמל חיפה היה מאוים, וגם קצא"א מאוים, וגם אשדוד נמצאת היום בטווח.

אבשלום וילן: השאלה היא, האם בראייה האסטרטגית לא שווה ציפור אחת בעץ, ועוד ציפור אחת בים, שאם עוד פעם תצטרך להיות במצב שכזה יהיה לך מאיפה לקחת?

אבשלום וילן: אתה צריך שתי ציפורים.

אבשלום וילן: בפתיח של דבריך אמרת שהנמלים היו מאוימים, ואני רוצה להודיע לך שאני ישבתי במשך חודש שלם, ויעידו על זה אנשי בז"ן, לאפשר כניסות או יציאות של אוניות בלילות, כי הבעיה היתה לא רק ביבוא, אלא גם בהוצאת עודפים של בית זיקוק.

אבשלום וילן: עשינו שמיניות כדי להכניס אוניות לכמה שעות בלילות.

אבשלום וילן: אתה בעצמך אומר שאם האוניה מאוימת אז עדיף עוד מכל בחוף עם התזקיק הזה, מלסמוך על אוניה שגם אם היא תגיע אז יכול להיות שהיא לא תוכל להיכנס לנמל.

אבשלום וילן: אתה מחזק את דעתי.

אבשלום וילן: לא, אני אומר גם וגם.

יצחק זיו: מה עם אוניה ישראלית?

אהוד יחיאלי: אוניה שנפגעת בפתח הנמל כשהנמל מאוים ויש עליו "קטיושות", יכולה להשבית את הנמל לכמה ימים בכלל.

אהוד יחיאלי: יגידו את זה אנשי רשות הספנות יותר טוב ממני.

אהוד יחיאלי: הסיכון עם דלק הוא גבוה מאוד.

יצחק זיו: אבל, אוניה זרה בכלל לא תתקרב.

אהוד יחיאלי: מסתבר שבמלחמה הזאת כן התקרבו אוניות זרות.

יצחק זיו: במקרה.

אהוד יחיאלי: ממש לא במקרה, ובית זיקוק יספר למה לא במקרה, כי זה אוניות שעובדות איתו כל השנה.

אהוד יחיאלי: אני מעדיף שתהיה אוניה ישראלית, השאלה התחיקתית של חיוב נבחנת כרגע.

אהוד יחיאלי: אנחנו המלצנו גם בתזכיר חוק משק הדלק שתהיה אפשרות לשר שלנו לחייב החכרה של אוניה ישראלית.

דוד טל: אהוד, אתה בעצמך אמרת שנוצרה בעיה משום שחברות זרות לא מיהרו להגיע לחופי ישראל.

אוהד מראני: זה לא נכון.

דוד טל: אני שומע אותו בקשב רב, למה אתה מפריע לי?

דוד טל: אתה בעצמך אמרת שיש בעיה שחברות זרות לא ממהרות להגיע בגלל שהביטוח פתאום מתייקר, ואנשים מפחדים לבוא במצב של מלחמה.

אהוד יחיאלי: אמרתי את זה.

אהוד יחיאלי: אף על זאת, אמרתי שהגיעו אוניות והביאו גם תזקיקים לארץ, הוציאו הרבה תזקיקים לא פחות מסוכנים כמו: נפט"א וכו' מהנמלים.

אהוד יחיאלי: היתה פעילות של אוניות שאם אני אשווה אותה לממוצע, אז פרט לזה שחברות הדלק עצמן או הספקים שלהן לא העבירו דלקים לישראל, פעילות האוניות היתה לפחות כמו בשגרה.

רונית תירוש: אוהד מראני לא מתאפק מלומר שהבעיה היתה בנמלים שנסגרו ספציפית בחיפה, ולא בפחד של הימאים.

רונית תירוש: אבל, נשאיר את זה לאחר כך.

רונית תירוש: אני מבקשת לאפשר לאורי לוי משנה למנכ"ל וסמנכ"ל כספים בתש"ן.

אורי לוי: אנחנו חברת תשתית שעיקר פעילותה היא פעילות של on shore (על החוף), וחלק קטן מהפעילות זה המקשר הימי שיש בקריית חיים שהוא פעילות של off shore.

אורי לוי: אנחנו לא בעלי אוניות ולא בעלי מלאים.

אורי לוי: אנחנו נכנסים לפעולה כחברת התשתית הלאומית של מדינת ישראל בעיקר בתחום התזקיקים, ומעט בתחום הנפט הגולמי.

אורי לוי: אנחנו לא שולטים על הגעת אוניות לחוף, אלא אנחנו מאפשרים.

אורי לוי: בזמן המלחמה בצפון היו מספר חברות של אוניות, אנחנו ערוכים לטפל בזה, ובלבד שאוניות יגיעו לחוף.

אורי לוי: אנחנו לא יודעים אם האוניה היא בבעלות ישראלית או זרה, אנחנו שם כדי לתת שירותים לכל אוניה שתעגון בין אם זה במזח הדלק, בין אם זה במקשר הימי.

אורי לוי: כמובן שניתן שירותי חוף גם באשקלון כאשר שם יש לנו עסקה משותפת עם קצא"א כשהם מתעסקים במקשר הימי, ואנחנו מתעסקים בקטע של הפעילות החופית והאחסון.

אורי לוי: זה לגבי נושא הפריקה, וכנ"ל לגבי טעינה אם יש עודפים בבתי זיקוק חיפה או שרוצים להוציא את זה החוצה.

אורי לוי: אנחנו שם כדי לתת פתרון.

אורי לוי: לגבי האחסון – יש לנו את השטח, ואנחנו מאוד נשמח כמובן להגדיל מלאים על בסיס כלכלי, רק שאהוד יעביר לנו, מכל סוג של תזקיק שרק אפשר.

אורי לוי: אנחנו מחזיקים דס"ל.

דוד טל: האם אתה אומר שכושר הייצור הוא פעמים יותר גבוה מכושר הצריכה שלנו?

אורי לוי: זה קיים, בוודאי.

אורי לוי: כי גם התמהיל לפעמים שונה.

אבשלום וילן: באיזה חומרים?

אורי לוי: את זה בתי הזיקוק יאמרו לך.

אורי לוי: אבל, בעיקרון כאשר הגולמי נכנס מצד אחד, יוצאים כל מיני דברים.

אורי לוי: או שזה נצרך בארץ, והעודפים מיוצאים כלפי חוץ.

אורי לוי: זה חלק מהפעילות של בתי זיקוק.

אבשלום וילן: האם יש דברים שהם במצב של מחסור בארץ?

אורי לוי: זה לא עניין של מחסור.

אורי לוי: מגיעים גם תזקיקים.

אהוד יחיאלי: עם כל הכבוד, הוא לא הפונקציה לשאול אותה.

אורי לוי: אני רק נותן את השירות, ההחלטה היא של חברות השיווק, של חברות הדלק, של בתי זיקוק.

אורי לוי: אנחנו שם בכדי לאפשר את התזוזה.

אורי לוי: יש לנו כושר אחסון.

אבשלום וילן: האם זה ליד האצטדיון?

אורי לוי: אני לא מדבר עכשיו על גז, אני מדבר על דלק, תזקיקי דלק, דלק גולמי.

אורי לוי: אנחנו פרוסים על פני הארץ מצפון לדרום, ישנן 7 חוות אחסון, בעיקר בתחום התזקיקים.

אורי לוי: חלק בתחום הנפט הגולמי, אם זה בקריית חיים, אם זה באשקלון.

אורי לוי: לגבי התזקיקים – אנחנו מחזיקים את הדס"ל של המדינה, אנחנו מאחסנים גם סולר תחבורה של המדינה בצורה כזאת או אחרת בעסקה כלכלית.

אורי לוי: אנחנו נשמח לקלוט.

אורי לוי: יש לנו את שטחי האחסון, את הרזרבות המיועדות, כדי שנוכל לקלוט, וזאת כמובן אם המחיר ישתלם לנו.

אורי לוי: אנחנו חברה עסקית.

אבשלום וילן: האם בזמן המלחמה לא היו מחסורים בדברים שאתם מאחסנים?

אהוד יחיאלי: הוא חברת תשתית שנותנת שירותי תשתית של אחסון והזרמת דלקים, הוא לא קובע את הדלק, הוא לא בעל הדלק.

אהוד יחיאלי: יש רשת ארצית להזרמה שפרוסה בכל הארץ, יש מסופים שפרוסים בכל הארץ, ושם אנחנו גם מחזיקים את מלאי החירום של המדינה.

אהוד יחיאלי: הם נתנו באמת שירותים בנמל חיפה מעל ומעבר בזמן המלחמה תחת אש.

אהוד יחיאלי: הם עבדו 24 שעות.

אורי לוי: זו חברת אחסון וגם הזרמה, ופעילות נמלית.

אורי לוי: בצפון גם בנמל הדלק וגם בקריית חיים, החברה פעלה בזמן המלחמה.

אורי לוי: היא ערוכה לתת פתרונות כפי שיידרש.

רונית תירוש: האם יש כוונה להרחיב את מספר נקודות הפריקה?

אהוד יחיאלי: היום יש נקודות פריקה לדלק, ואני מדבר לתזקיקים, בנמל חיפה, בנמל אשקלון, ומעט בנמל אשדוד כשזה מקשרים של חברת החשמל.

אהוד יחיאלי: אני עומד בראש ועדת היגוי בין-משרדית כאשר אנחנו מנסים לשדרג את נמל אשדוד ולהפוך אותו לנמל תזקיקים מסיבות אסטרטגיות, כלכליות, וכו', משום שיש באמת איום גם על חיפה, גם על אשקלון, על אשדוד פחות.

אהוד יחיאלי: אנחנו רוצים שיהיה לישראל עוד שער לים.

אורי לוי: זה סיפור בעייתי שצריך לבחון כי יש אינטרסים צולבים בנושא הזה.

אהוד יחיאלי: נכון, חברת תש"ן שהיא מפעילה את חיפה וחלק מאשקלון, לא כל כך שמחה שיהיה לה עוד נמל מתחרה באשדוד שיופעל על-ידי מישהו אחר.

אהוד יחיאלי: זהו בערך האינטרס הכלכלי.

אהוד יחיאלי: מעבר לזה, אנחנו בוחנים את זה בוועדה בין-משרדית שאני עומד בראשה.

אהוד יחיאלי: אנחנו המלצנו לשדרג את נמל אשדוד ולהביא אותו למצב שיהיה גם נמל תזקיקים, ובהמשך גם דיברנו עם רשות הנמלים והספנות שיהיו גם בנמל היובל שמרחיבים אותו, נקודות לפריקת דלק, גז וכימיקלים.

רונית תירוש: מר אייל גבאי, בבקשה.

אייל גבאי: שלום לוועדה הנכבדה, ברשותכם אני אהיה לא קצר.

אייל גבאי: אני רוצה לפרט את השיקולים ואת ההיסטוריה כיוון שאני כבר ארבע שנים מלווה את העניין הזה, וגם ליוויתי את מכירת אחזקות המדינה בצים, ואני חושב שזה מאוד רלוונטי לעניין.

אייל גבאי: כאשר אנחנו באים להפריט חברה, המטרה היא לעשות את ההפרטה בצורה הטובה ביותר לאזרחי מדינת ישראל.

אייל גבאי: אחד המכשולים שגילינו, או אחת הבעיות המרכזיות שגילינו, זה שהגנה על האינטרסים החיוניים של מדינת ישראל לא נשמרת ברמה הגבוהה ביותר האפשרית בעת ההפרטה.

אייל גבאי: לכן, בתקופה שאוהד מראני היה עוד מנכ"ל אוצר, במחצית 2003, באישור הכנסת שונה חוק החברות הממשלתיות, כך שתחת שימוש בכלי תקנוני, בכלי הסכמי, של "מנית זהב" בחברות המופרטות, אנחנו נשמור על האינטרסים של המדינה באמצעות צו ובאמצעות חקיקה.

אייל גבאי: זה אחד מהדברים שנעשה כעניין שבשגרה.

אייל גבאי: זה נעשה בעניין בזק, מן הסתם זה נעשה בעניין בית הזיקוק-אשדוד, וייעשה בעניין בית הזיקוק-חיפה.

אייל גבאי: כאשר מהצד השני, קיימים עוד אינטרסים נוספים של המדינה.

אייל גבאי: חובתנו כנאמנים של הציבור היא להבטיח שאזרחי מדינת ישראל מקבלים את התמורה הראויה עבור כספם.

אייל גבאי: חשוב להדגיש שאין כאן מגבלת תקציב, זה לא עניין של חלופות.

אייל גבאי: בדרך כלל, כאשר באים להקצות תקציב זה נעשה על חשבון דבר מסוים.

אייל גבאי: בהפרטה לכאורה, אין מגבלה.

אייל גבאי: יש חברה וגם אם השווי שלה ירד, זה לא בא על חשבון משהו מסוים - ייכנס פחות כסף למדינה.

אייל גבאי: לכן, יש מטרה לעשות את האיזון הנכון והראוי בין התמורה שאזרחי מדינת ישראל אמורים לקבל, לבין המגבלות שאתה מטיל על החברה שמשמעותן היא כספית.

אייל גבאי: יש בעלי אינטרסים שהם לאו דווקא אינטרסים חיוניים של מדינת ישראל, שמתחפשים ולובשים דמות של אינטרסים חיוניים של מדינת ישראל, שבאים לנגוס בחלקם של אזרחי מדינת ישראל.

אייל גבאי: תפקידנו בממשלה זה להבטיח שהנגיסה הזאת לא תתקיים.

אבי לוי: מי נוגס?

אבי לוי: הממשלה?

אבי לוי: זו החלטת ממשלה.

אייל גבאי: חובתנו היא להגן על כל האינטרסים של אזרחי מדינת ישראל.

אבשלום וילן: האם העובדה שהיתה "מנית זהב" בהפרטת צים, הורידה את המחיר?

אייל גבאי: אני אתייחס לצים.

רונית תירוש: לפני שאתה מתייחס ברמת המיקרו, אני רוצה עדיין להישאר במאקרו ולשאול שאלה.

רונית תירוש: במשווה של האינטרסים הכלכליים והרווח של אזרחי מדינת ישראל, לעומת הבטחת ביטחונה או הבטחת אספקה, אין איזשהו תיעדוף שזה עולה על זה?

רונית תירוש: כתוצאה מכך יכול להיות שניתן להרוויח פחות מבחינה כלכלית, אבל אני עדיין מרימה דברים אחרים.

אייל גבאי: זה לא שחור לבן, אלא את בוחנת אחד מול השני.

רונית תירוש: האם יש תיעדוף?

אייל גבאי: ודאי.

דוד טל: האם התיעדוף הוא כלכלי או ביטחוני?

אייל גבאי: תיעדוף לפי האינטרסים, לפי המדרג של האינטרסים של המדינה.

רונית תירוש: במדרג הזה יש ביטחוני וכלכלי.

דוד טל: האם יש לזה איזשהו סרגל שאפשר למדוד לפיו, ושאתה יכול לומר: אני צריך 40% ביטחון, ו-60% כלכלה?

אייל גבאי: לא.

אייל גבאי: זה נורא מעניין לראות מי נמצא כאן סביב השולחן כדי להבין איך נבנה צו אינטרסים חיוניים שכזה.

אייל גבאי: צו אינטרסים חיוניים שכזה נבנה על-ידי זה שכל הגורמים הרלוונטיים במדינת ישראל, כאשר אין לי מדינת ישראל אחרת, יש לי מערכת ביטחון אחת, יש לי מל"ח אחד, יש לי משרד תשתיות אחד, לא החלפתי אף אחד מהם, המשטרה והשב"כ שמעורבים עמוקות באינטרסים האלה, באים ויושבים איתנו ומעלים מה הם אותם אינטרסים של מדינת ישראל.

אבשלום וילן: ראינו איך מערכת הביטחון החליטה לקצץ מתקציבה בימי המילואים, לא מימנה את המילואים, וקיבלת את התוצאה.

אבשלום וילן: מר גבאי, אני מהמלחמה האחרונה למדתי שאני לא סומך על אף מקבל החלטות.

אבשלום וילן: כנציג ציבור, אני אבדוק את הכול.

אבשלום וילן: אתה תשכנע אותי לא במומחים שכבודם במקומם מונח, אבל מומחים יכולים לטעות.

אייל גבאי: בואו ניכנס עכשיו לעניין התובלה לישראל.

אייל גבאי: ברשותך, אני אחלק לכם עמוד אחד עם עיקרי הנקודות שאני רוצה להגיד.

אייל גבאי: צריך להבין, ונבין גם את החלטת הממשלה שאני הייתי מעורב בקבלתה באוקטובר 2003, היא מתבססת על החלטה ב-1999, זה היה גם ערב מכירת אחזקות המדינה בצים.

אייל גבאי: בז"ן עוסקת בזיקוק נפט.

אייל גבאי: האינטרסים של מדינת ישראל בזיקוק נפט נשמרים ומוגנים.

אייל גבאי: כושר ההובלה הישראלי נשמר בחברות ההובלה.

אייל גבאי: דהיינו, יש לנו "מנית זהב" באל-על שקובעת עניין של כמעט מחצית הצי שלה, הוא צי ברזל שהמדינה יכולה לדרוש, לרבות טייסים ישראלים.

אייל גבאי: בעניין צים היו דיונים ארוכים מה יהיה צי הברזל, ומה יהיה עניין הספנות הישראלית בצים.

אייל גבאי: בצים, גם לפי דרישת מערכת הביטחון, לא הופיע העניין של מכלית ישראלית, ונבין אחרי זה מבז"ן למה.

דוד טל: למה מה שטוב לאל-על, לא טוב לצים?

אייל גבאי: אל-על וצים הן אותו דבר, הן חברות התובלה.

אייל גבאי: בז"ן היא חברת צריכה, היא משתמש.

אייל גבאי: כמו שאנחנו לא מחייבים את אנג'ל, או את חברות יבואני החיטה וטוחני החיטה, להחזיק מכליות כדי להוביל גרעינים, כך לא צריך לחייב את בז"ן, בית זיקוק-אשדוד, פז, דלק, או את סונול שהם המשתמשים, להחזיק את האוניות.

אייל גבאי: עכשיו נבין מה נעשה בעניין החלטת הממשלה בעניין סבסוד.

אייל גבאי: אגב, גם מערכת הביטחון שהיא יבואן תזקיקים גדול במדינת ישראל, בכספי הסיוע לא עושה בהכרח שימוש במכליות ישראליות.

אייל גבאי: מה באה הממשלה וכן עשתה ב-2003?

אייל גבאי: ואני אסביר על מה אני מצר, ואיפה נמצאת העברת ההון לידיים פרטיות.

אייל גבאי: הממשלה באה ואמרה שיש לה אינטרס שיישמר ושתהיה יכולת הובלה ישראלית.

אייל גבאי: ולכן, אנחנו נסבסד את מי שמוביל.

אייל גבאי: אנחנו נבוא ונגיד לו כך: כדי שאתה תוכל להעמיד לרשות המשתמשים, בין אם זה בז"ן, בין אם זה יבואני התזקיקים, ובין אם זה בית זיקוק אשדוד, כדי שאתה תוכל לספק להם שירות, ואנחנו מכירים בזה שספנות ישראלית היא יקרה ביותר, אבל מתוך עניין לשמור על זה, אנחנו מקצים 20 מיליון שקל.

אייל גבאי: יושב פה נציג אגף תקציבים, ואני זוכר את הוויכוחים שהיו לי איתם, כי אגף תקציבים ב-2003 סבר אז שאולי לא ראוי להמשיך בהחלט הממשלה, ויחד עם שר התחבורה דאז מר אביגדור ליברמן, הפעלנו לחץ מאוד גדול גם על שר האוצר, וקיבלנו המשך של החלטה עד 2008 לסבסד את חברות התובלה כדי שהם יוכלו להעמיד במחירים תחרותיים.

אייל גבאי: לא הכרחנו את המשתמשים, לא את דלק, לא את סונול, לא את פז, לא את דור אלון.

לאה ורון: מה קרה עם העניין מ-1999 משהחליטה הממשלה לסבסד?

אבי לוי: לא יצאו בשום מכרז.

אייל גבאי: למרות הסבסוד, המחיר שלהם הוא לא נשאר אטרקטיבי.

אייל גבאי: דהיינו, כן ניתנת להם עדיפות.

אבי לוי: תשים נתונים, את הזרים ואותנו, אין לו שום נתון.

אייל גבאי: אבל, הם לא הסתפקו ברווח של הסבסוד, הם רצו יותר.

אייל גבאי: מה עכשיו קורה ב-2007?

אייל גבאי: באים כאן בכיסוי ביטחוני ואומרים: לא מספיק לנו הסבסוד, אנחנו רוצים יותר.

אבי לוי: מי אמר לך?

אבי לוי: תראה לי.

אבשלום וילן: מי זה "בכיסוי ביטחוני"?

אבשלום וילן: תיקח את המשפט הזה בחזרה.

אייל גבאי: לא אתה, אדוני.

אייל גבאי: אבקש סליחה.

אבשלום וילן: אני יזמתי את הדיון בעקבות המלחמה.

אבשלום וילן: אני אמרתי את זה לפני המלחמה, אתה היית בדיונים.

אבשלום וילן: תתייחס לטענה שלי.

רונית תירוש: מר גבאי, מי בא ואמר שהסבסוד הזה לא מספק?

רונית תירוש: האם מישהו בא לאוצר או לממשלה?

אייל גבאי: לא, אותם בעלי מכליות - -

אבי לוי: תן שם.

אייל גבאי: - - כאשר הם לא באים ונותנים הצעה אטרקטיבית לכל אחד מהמשתמשים, בית זיקוק-אשדוד, בית זיקוק- חיפה, תזקיקים - - -

רונית תירוש: האם מישהו פנה בכתב לממשלת ישראל שקיבלה החלטה, שההחלטה שלה היא לא מספיק טובה ואמר לה שאם היא תסבסד ב-4 מיליון כל אוניה, אז הם כן יוכלו להכיל בתוכם את האוניות והמכליות הישראליות?

רונית תירוש: האם מישהו עשה את זה באופן פורמאלי, או שעצם העובדה שלא נלקחו האוניות ושהאוניות לא נחכרו, מראה שזה לא השתלם?

אייל גבאי: עצם העובדה שלא באו למשתמשים, לא למערכת הביטחון, לא ליבואני התזקיקים, ולא יבואני הנפט הגולמי, ונתנו להם הצעה אטרקטיבית, היא הוכחה שזה לא מספיק.

רונית תירוש: אז בשביל מה אישרנו את הרזרבה של 20 מיליון כשהיא בעצם היא אבן שאין לה הופכין, ועכשיו עזוב את הפחם?

רונית תירוש: לצורך העניין, הרי הממשלה רצתה לסייע גם בשוק הדלק ותזקיקיו וזה לא קרה, למה אף אחד במדינה הזאת לא קם ואמר לממשלת ישראל שהיא לא פועלת בשפיות משום שהיא סבסדה את זה בתת תקצוב, אז או שהיא תיקח הכול, או שהיא תכפיל.

אייל גבאי: אולי בדיוק להיפך?

דוד טל: האם 20 מיליון הוא מספר קדוש?

דוד טל: יכולת לקבוע גם 10 וגם 30 כמו שקבעת 20.

אייל גבאי: אולי בעניין הזה בואו נחשוב בדיוק להיפך, אולי מי שמפעיל את המכליות רוצה רווח הרבה יותר גדול?

אבשלום וילן: בצים אתה כבר מודה היום שמכרת נמוך מידיי, וחלק מהסיפור זה "מנית זהב".

אבשלום וילן: היתה החלטה ב-1999 מסיבות ביטחוניות.

אבשלום וילן: עכשיו אתה אומר שהמחיר לא יספיק כי היתה פה מסחארה.

אבשלום וילן: שאלה אותך יושבת-ראש הוועדה, האם הסיבות הביטחוניות השתנו?

אבשלום וילן: כלומר, זה שהיתה מסאחרה לא נותן תשובה לשאלה האסטרטגית שאותה אני שואל.

אבשלום וילן: אולי לא אתה האיש לענות עליה.

אבשלום וילן: עובדתית, היתה חשיבה אסטרטגית שצריך להבטיח הובלה ישראלית כי אינך יודע מה יקרה.

אייל גבאי: אני חושב שאנחנו מסכימים בנושא אחד, שבלי קשר אם בז"ן מופרטת או ממשלתית, מדינת ישראל צריכה לשקול את עניין גודל הסבסוד שנקבע.

אייל גבאי: אתה אומר, ואני לא יכול לחלוק כי אני גם לא אחראי לעניין הזה, שיכול להיות שראוי להגדיל את הסבסוד כדי להבטיח לאורך זמן.

אבי לוי: לא צריך סבסוד בכלל.

אייל גבאי: אני חושב ששנינו מסכימים שזה לא קשור עכשיו לשאלה של כן הפרטה, או לא הפרטה של בתי הזיקוק, לחייב עכשיו את בז"ן לרכוש או להפעיל דווקא אוניה.

דוד טל: זה נכון, אבל אתה אמרת שאולי 20 מיליון זה יותר מידיי.

דוד טל: זה נכון, אתה צודק.

אייל גבאי: בזאת סיימתי, אין לי יותר מה להגיד.

אייל גבאי: אני לא חושב שיש בינינו ויכוח.

רונית תירוש: היתה החלטה ב-1999, והיא אושרה ב-2003 מספר פעמים.

רונית תירוש: היה דיון בוועדת הכלכלה.

רונית תירוש: בזמנו, הבטיח המנכ"ל שהם או טו טו הולכים לקיים את ההחלטה, אחר כך נשמע את בז"ן.

רונית תירוש: היא קוימה בחלקה רק לגבי חברות הפחם, לא לגבי חברות הדלק.

רונית תירוש: מר גבאי, איזה סיבה מלבד סיבה כלכלית, כיוונה אתכם שלא לממש את החלטת הממשלה מ-1999 ואילך?

אייל גבאי: חשוב להדגיש ולהבין את האופן שבו הממשלה פועלת כלפי חברות ממשלתיות.

אייל גבאי: החלטת הממשלה לא קובעת שעל החברות לשכור שירותי אוניות.

אייל גבאי: אין חובה.

אייל גבאי: היא אומרת: אנחנו נעזור לספנות להיות תחרותית.

אייל גבאי: לכן, אין חובה על החברות.

אייל גבאי: חשוב להדגיש גם שבמארג החוקי של מדינת ישראל, והדרך שבה מדינת ישראל תופסת את כל החברות הממשלתיות, ויש כאן דוגמה של תש"ן, חברת חשמל, וחברות אחרות, חברות ממשלתיות חייבות לפי סעיף 4 לחוק החברות הממשלתיות לפעול אך ורק משיקולי פעולה עסקיים.

אייל גבאי: לכן, אין הוראות, אי אפשר לחייב אותן.

אייל גבאי: בעבר, נעשה דיון מאוד גדול האם החלטות ממשלה מחייבות חברה ממשלתית.

אייל גבאי: התשובה היא, הן לא מחייבות חברה ממשלתית.

אבשלום וילן: קיומה של מדינת ישראל לעת חירום, איננו שיקול עסקי.

אבשלום וילן: הוא שיקול ביטחוני לאומי.

אבשלום וילן: אתה אומר פה דברים חסרי אחריות כיושב ראש רשות החברות הממשלתיות.

אייל גבאי: אני מסכים איתך במאה אחוז.

אבשלום וילן: קיומה של מדינת ישראל קודם לרווח של האחים עופר, ויזם כזה ויזם אחר, נקודה.

רונית תירוש: מה שמר גבאי מנסה לומר אם אני מבינה נכון, לא שאני מסכימה עם זה, שיש ועדה שמורכבת ממל"ח ועוד כמה אנשים מתחום הביטחון, שקובעת את צו האינטרסים של מדינת ישראל.

רונית תירוש: לטענתו, וצריך לבדוק את זה, בצו האינטרסים הזה לא נאמר שצריכים לחייב.

אבי לוי: לא, הוא ניסח את הצו.

רונית תירוש: הוא ניסח את הצו על סמך המלצות של ועדה שמורכבת ממל"ח וגורמי ביטחון אחרים, כך נאמר.

רונית תירוש: האם זה לא נכון?

אבי לוי: לא.

אבי לוי: אני שמעתי את העמדה שלהם שהיא שונה לחלוטין.

רונית תירוש: אני משתכנעת שזה כן נכון.

אבי לוי: הוא לא מוסמך לבטל החלטת ממשלה.

אבי לוי: אייל גבאי מטיל עליהם אימה.

רונית תירוש: אבי, נמקד את הדיון.

רונית תירוש: בשביל זה יש פה מחוקקים, ויכול להיות שנעשה חקיקה בעניין.

רונית תירוש: בצו האינטרסים של מדינת ישראל נאמר ונרשם שבכל פעולה שהמדינה מבצעת, בין אם זה הפרטה, בין אם זה כל דבר אחר, היא מחויבת קודם כל בסדר התיעדוף שלה, בראש סדר העדיפויות, להבטיח הובלה ימית של חומרים כאלו ואחרים, בין אם זה חיטה, ובין אם זה נפט ותוצריו וכו'

אבשלום וילן: חיטה זה בכלל לא רלוונטי, ולכן הדוגמה היא לא רלוונטית.

אבשלום וילן: אבל, נעזוב את זה.

רונית תירוש: חבר הכנסת וילן, האם אתה יודע האם נאמר או לא נאמר?

רונית תירוש: יש את זה בצו אינטרסים?

אבי לוי: מה פתאום?

אייל גבאי: צו האינטרסים בעניין בז"ן קובע את האינטרס של ה-main business של בז"ן, שזה זיקוק.

רונית תירוש: הבנו פה שהראייה הכלכלית היא בראש סדר העדיפויות.

אייל גבאי: לא, ואני לא חושב שיש לנו מחלוקת, ואני מסכים עם אדוני.

אייל גבאי: למדינה יש אינטרסים ביטחוניים כאלה ואחרים.

אייל גבאי: הדרך להבטיח את האינטרס הזה היא לא באמצעות בחירה שרירותית, מקרית, של חברה כזאת או אחרת, ולומר לה שהיא תוביל באמצעות ספנות ישראלית.

אייל גבאי: זה לא נעשה, וזאת לא החלטת הממשלה מ-2003.

אייל גבאי: אם המדינה רוצה להגדיל את הסבסוד, להחיל חובה על כל המשתמשים, זה סיפור אחר.

רונית תירוש: כגורם בממסד הציבורי אם אתה רואה שמדינת ישראל לא חייבה אומנם, אבל עשתה הכול כדי לאפשר או לפתות וליצור מצב אטרקטיבי שבו יעסיקו אוניות או מכליות ישראליות, ואתה רואה שזה לא נעשה כי כנראה שזה לא מספיק אטרקטיבי בגלל גובה הסבסוד שהוא תת סבסוד, מדוע לא קמת ואמרת למי מהאחראים: רבותי, תשנו את החלטת הממשלה, תוסיפו לה עוד 2 מיליון לכל אוניה, או לחלופין תיקחו את הכסף לדברים אחרים כי אף אחד לא עושה בזה שימוש, למעט פחם?

רונית תירוש: מדוע לא קמת כגוף אחראי לכספי המדינה שינוצלו באופן נכון?

אייל גבאי: את השאלה שאת מפנה את צריכה להפנות כאן לרשות הספנות ולאגף התקציבים.

אייל גבאי: דרך אגב, בעניין חוק משק הדלק התפיסה שתהיה סמכות לשר לחייב הובלה באמצעות ימאות ישראלית, היא תפיסה שוויונית שתחול על כלל המשתמשים בתחום, ולא על גורם כזה או אחר.

אייל גבאי: אני חושב שאנחנו מסכימים בעניין הזה.

רונית תירוש: נציג רשות הספנות, בבקשה.

אריה רונה: הסיבה העיקרית שלא הצלחנו להכניס אוניה ישראלית היא שיטת ההובלה של בתי הזיקוק.

אריה רונה: ההתקשרויות שלהם הן קצרות טווח, והם לא מוכנים לעשות חוזים ארוכי טווח כדי לקחת יזם ישראלי כזה או אחר שיקנה אוניה ויפתח את הענף.

אריה רונה: היו עשרות פניות.

אריה רונה: ריכזנו במשך עשר שנים, מ-1993, את ההחלטות.

אריה רונה: כל פעם מישהו אחר הכשיל את זה.

אריה רונה: פעם הכשילו את זה בתי הזיקוק, פעם הכשיל את זה אייל גבאי, פעם הכשיל את זה גורם אחר.

אריה רונה: כל פעם מישהו הכשיל את הדבר הזה, ולא הצלחנו להכניס אוניה ישראלית שתוביל דלק.

אריה רונה: מה שקרה הוא שכתוצאה מזה איבדנו את הכושר של ההובלה גם מבחינה אנושית.

אריה רונה: אם אנחנו עכשיו נכניס אוניה פיזית, אנחנו צריכים בין שנה לשנתיים כדי ליצור תשתית אנושית, כי הובלת דלק דורשת מומחיות.

אריה רונה: העסק הוא מאוד פשוט.

אריה רונה: שר התחבורה פנה לשר האוצר לפני מספר ימים בבקשה להכניס כאינטרס חיוני בהפרטת בתי הזיקוק, את הצורך ואת הרצון להכניס לפחות שתי אוניות ישראליות, ולטעמי צריך להכניס ארבע כאלה, שיובילו תזקיקים בנפח של בערך 35,000 טון, ואז נוכל להתחיל לעשות את הפעולה הזאת.

אריה רונה: יש מספיק כסף באותו סעיף תקציבי של הסובסידיה.

אריה רונה: הבעיה היא לא כסף, אלא הבעיה היא שבתי הזיקוק לא מוכנים להתחייב בשיטת ההובלה שהם עובדים בה, וללכת לחוזה ארוך טווח שהוא בערך מעל 5 או 7 שנים.

אבי לוי: עם זרים יש להם חוזה ארוך טווח.

אבי לוי: כותב מנכ"ל בתי הזיקוק שעם חברות זרות יש לו חוזה ארוך טווח.

יעקב כהן: למי יש חוזה?

אבי לוי: למנכ"ל בתי זיקוק.

אבי לוי: הנה, הוא כותב פה.

אבי לוי: תקרא את הסעיף, אני מוכן לקרוא את הסעיף.

יורם מרציאנו: חברת הכנסת תירוש, עולה פה שאלה מעניינת.

יורם מרציאנו: בואו נשאל את המנכ"ל אם זה נכון.

יורם מרציאנו: אולי מישהו כתב בשמו כזה דבר?

רונית תירוש: אוהד מראני מבז"ן ומנכ"ל בז"ן יענו בסוף אחרי שישמעו את כל הטענות, כי הכול מתנקז לטענות כלפי בז"ן.

אבשלום וילן: הטענות שלי הן כלפי ממשלת ישראל, לא כלפי בז"ן.

זאב לשם: כמו שאמר מר רונה מ-1993 אנחנו עוסקים בניסיונות להכניס אוניות מכל לסחר הישראלי, וזה לאחר שלמדינת ישראל היו עד תחילת שנות התשעים כ-20 אוניות מכל.

זאב לשם: בתקופה שקצא"א היתה פעילה היו למדינת ישראל בבעלות חברות ישראליות, כ-20 מכליות שהובילו דלק לישראל.

זאב לשם: בתחילת שנות התשעים נמכרו כל האוניות, והתחלנו בפעילות לאור הצורך החיוני, לנסות להביא מכליות בבעלות ישראלית או בשליטה ישראלית, בסחר הישראלי.

זאב לשם: יש לנו פה סקירה מ-1993 של כל הפעולות וכל ההחלטות שנעשו.

זאב לשם: לא הצלחנו להביא את זה מכיוון שבשום החלטה לא היתה הטלת חובה על יבואני הדלק להתקשר באוניות בבעלות ובשליטה.

זאב לשם: בתי הזיקוק היום אחראים על יבוא של 13 מיליון טון דלק בשנה, מתוך זה אפילו לא טון אחד מגיע באוניות ישראליות.

זאב לשם: גברתי היושבת ראש, אני אתן לך טפסים שמעודכנים עד חודש נובמבר 2006 על נתוני היבוא של דלקים ותזקיקים.

רוברט אילטוב: מה הסיבה לכך שהאוניות נמכרו בתחילת שנות התשעים?

זאב לשם: האוניות נמכרו מכיוון שקצא"א התפרקה בזמנו.

זאב לשם: קצא"א היתה זו שנתנה את התעסוקה.

זאב לשם: לאור הפירוד מהשאח' הפרסי, האוניות האלה נשארו בלי חוזה תעסוקה.

זאב לשם: אוניה בלי חוזה תעסוקה, בפרט אם יש תווית ישראלית על האוניה, לא יכולה לסחור בצורה חופשית בעולם.

זאב לשם: גם לא היתה כמובן סובסידיה באותה תקופה, האוניות גם היו יקרות בהפעלה, מה שלא נכון היום.

זאב לשם: לאור שאלתך, אני אבהיר את הנושא שבו נגע קצת אייל גבאי, והוא לא אמר דברים נכונים.

זאב לשם: יש היום סובסידיה של 28 מיליון שקל בשנה לאוניות ישראליות.

זאב לשם: מתוך 28 מיליון שקל, יש לתקציב משרד התחבורה 20 מיליון שקל שהוא מחולק שווה לכל האוניות הישראליות.

זאב לשם: בנוסף לזה, בכל החלטות הממשלה, ויש 3 החלטות ממשלה: 1178, 4797, ו-949, בעשר השנים האחרונות שהממשלה מקציבה כספים לצורך אוניות אנרגיה, פחם ודלק, כאשר לצורך דלק יש תקציב בנוסף ל-20 מיליון של משרד התחבורה, עוד 2 מיליון שקל לכל אוניה.

זאב לשם: התשלומים האלה לאוניות הפחם ניתנים ומנוצלים, לאוניות דלק הם חוזרים לתקציב המדינה.

זאב לשם: לא מימשנו שקל אחד מ-4 מיליון שקל בעשר השנים האחרונות, וזה חזר.

זאב לשם: לתשובה של אייל גבאי שאין הצעות ישראליות - זה לא נכון.

זאב לשם: נכון שלא מציעים לאייל גבאי, אבל מציעים הצעות לרשות הספנות והנמלים, ולבתי הזיקוק.

זאב לשם: הצעה אחרונה התקבלה אצלי במשרד לפני חודשיים.

זאב לשם: אנחנו מעבירים את כל ההצעות לבתי הזיקוק, אנחנו לא נותנים תעסוקה.

זאב לשם: בתי הזיקוק בדרכים כאלה ואחרות, עשר שנים מצליחים לנטרל את כל היזמים.

זאב לשם: צים היתה יזם, גם עופר היה יזם, ושער ים היה יזם.

זאב לשם: יש הרבה מאוד חברות שרוצות.

זאב לשם: יום אחד הגענו כמעט למצב של מכרז.

זאב לשם: ישבנו עם מרדכי מנכ"ל בית הזיקוק ונאמר שמדיניות חברת בז"ן היא לא להתקשר בחוזים ארוכי טווח.

זאב לשם: החוזה המרבי שהוא מוכן לתת זה לתקופה של שלוש שנים.

זאב לשם: אף אחד לא יקנה אוניה ב-50- 60 מיליון דולר, בשביל חוזה לשלוש שנים.

זאב לשם: צריך לתת חוזה ארוך.

דוד טל: האם עם חברות זרות הם מתקשרים יותר זמן?

אבי לוי: כן.

זאב לשם: התקופה שהם נותנים לחברות זרות היא בערך 5 שנים.

יצחק זיו: אני רואה שכולם מסכימים על הצורך הביטחוני והאסטרטגי בהובלת דלק על-ידי מכליות ישראליות.

יצחק זיו: מלחמת לבנון השנייה הוכיחה את זה.

יצחק זיו: כתב שר התחבורה: "על-פי הממצאים שנאספו מהגורמים השונים בענף הובלת תזקיקי הדלק, ההתמשכות במלחמה במספר ימים בודדים היתה מביאה למצב שהמשק הישראלי היה נקלע למחסור חמור בדלק להנעת כלי הרכב.

יצחק זיו: יש לתמוך בהצעה שתחייב את רוכש השליטה לשלב שתי אוניות ישראליות במערך הובלת הדלק.

יצחק זיו: אין צורך במתן סובסידיה".

יצחק זיו: יהיה חיוב להעסיק אוניות ישראליות, לא צריך סובסידיה בזה.

יצחק זיו: זוהי הנקודה ואני רוצה שהיא תהיה מאוד ברורה.

יורם מרציאנו: ראשית, האם זה נכון שיש לכם הסכם ארוך טווח שמסתכם בעשרות מיליוני דולרים עם חברות זרות?

יורם מרציאנו: האם נעשה מכרז באופן מסודר כדי להעדיף חברה כזאת או אחרת עם חברות זרות?

יורם מרציאנו: שנית, מדוע אתם מתעלמים מהחלטות ממשלה בדבר הצורך להובלת דלק באוניות ישראליות?

יורם מרציאנו: אני מבין שיש החלטת ממשלה, ואתם מתעלמים ומעדיפים לתת את זה לחברות זרות.

רונית תירוש: זה הוסבר קודם - מבחינה כלכלית.

יורם מרציאנו: לא הייתי פה כשזה הוסבר, אני אשמח לשמוע.

רונית תירוש: לא שאנחנו מסכימים עם זה, אבל זה מה שנאמר.

יורם מרציאנו: זה ברור שאנחנו לא מסכימים שלא מקיימים החלטות ממשלה.

יורם מרציאנו: הדבר היותר חמור הוא שבעסקה של עשרות מיליוני דולר, או אולי מאות מיליוני דולרים, לא נעשה מכרז פה, ומישהו בחר איזשהי חברה על-פי ראות עיניו.

יורם מרציאנו: מה זה עסק פרטי של מישהו?

יצחק זיו: אני חוזר על הנקודה, לחייב.

דוד טל: אני רוצה לשאול את מנכ"ל בז"ן בהמשך לשאלתו של מר לוי וגם שאלות של חבר הכנסת מרציאנו, מדוע ישנה אפליה בחוזה ארוך טווח עם חברה זרה, לעומת חברה ישראלית?

דוד טל: אני שאלתי אותך גם קודם, ואמרת שאין.

דוד טל: האם החוזים האחרים שחתמתם עם חברות ספנות היו כולם במכרזים, או שהיו הסכמים ללא מכרזים?

דוד טל: אני מבקש שתדייק בתשובה הזאת, במיוחד לגבי המכרזים.

רונית תירוש: אני מצטרפת לשאלה.

רונית תירוש: אוהד מראני, תרשום לך את כל השאלות כי הכול מתנקז אליך.

יעקב כהן: אני חושב שאנחנו צריכים להסתכל על העתיד.

יעקב כהן: המניעים שהיו בעבר הם לא ברורים.

יעקב כהן: יש פה ניגוד עמדות, ואנחנו מבינים שהקיטוב הוא די גדול.

יעקב כהן: לאור לקחי המלחמה האחרונה, אנחנו צריכים לשים פנינו אל העתיד, ולקבל החלטה שחייבים להוביל דרך אוניות ישראליות.

יעקב כהן: נשמעים כל כך הרבה תירוצים, וקשה להבחין מהי האמת כאן.

יעקב כהן: אנחנו צריכים לקבל החלטה חד משמעית שמכאן ואילך שמה שנותנים לחברות הזרות, צריכים לתת לחברות הישראליות.

יעקב כהן: אני לא יודע למה צריך סבסוד על זה.

רוברט אילטוב: מה הן הסנקציות שהפעיל בז"ן נגד חברות שהפסיקו לספק את הדלק?

רוברט אילטוב: האם במכרזים שלהם אין התייחסות לנושאי חירום?

רוברט אילטוב: מה הם עושים בנושא הזה?

רוברט אילטוב: דלק הוא דבר שחשוב לנו גם בזמן מלחמה.

אמנון כהן: אני שמעתי את מר אהוד יחיאלי, ואני מוטרד.

אמנון כהן: הבנתי שבתקופת המלחמה היו חסרים.

אמנון כהן: אם חס וחלילה נקלע לעוד מלחמה, אנחנו נתקל באותן בעיות כי שום דבר לא השתנה, רק מקימים ועדות ודנים.

אמנון כהן: כאשר עושים הפרטה, אז לא הכול כסף, ולא הכול כלכלה.

אמנון כהן: יש גם עניין של ביטחון ישראל.

אמנון כהן: צריך לשמור על הימאות הישראלית, דובר כאן על סבסוד הימאים משום שמדובר באנשי מקצוע מיוחדים.

אמנון כהן: שמענו כאן שיש צורך בשנה-שנתיים כדי להכשיר אותם.

אמנון כהן: בלי שום קשר לכלכלה, אנחנו צריכים לשמור על הימאים ועל האוניות שלנו, כי אנחנו לא נוכל לחייב אנשים אחרים להגיע לכאן בזמן מלחמה.

אמנון כהן: אנחנו יודעים שעולה כסף להחזיק אוניות וימאים משלנו, ולכן צריך לדעת לעשות זאת.

אמנון כהן: אפשר לעשות את זה על-ידי סבסוד, או על-ידי החזקה שלנו.

אמנון כהן: אבל, אם זה שלנו זה יחייב אותם.

אמנון כהן: מר יחיאלי, אם זה לא מעוגן בחוק, אז אנחנו נעשה את זה בחקיקה.

אמנון כהן: חייבים לשמור על הביטחון שלנו.

אבי לוי: קודם כל, שמעתי פה דברים שקשה להאמין שאפשר לשמוע אותם.

אבי לוי: מר יחיאלי מלווה את החלטת הממשלה מאז שהממשלה קיבלה את ההחלטה.

אבי לוי: הוא מודע לה, הוא היה בדיונים שהתקיימו פה.

אבי לוי: הוא מעולם לא אמר את הדברים האלה.

אבי לוי: אני רוצה להתייחס לדבריו של מנכ"ל בתי זיקוק בדיונים שהתקיימו בקשר ליישום החלטת הממשלה.

אבי לוי: אני קורא מעמודים 12 ו-13 מפרוטוקול הדיון שנערך ב-10.6.

אבי לוי: אייל, חשוב שאתה תקשיב, כי אחר כך ראית בזה הבל והבלים.

אבי לוי: "אנחנו בבתי זיקוק רואים בנושא הובלת הדלק על-ידי אוניות ישראליות וימאים ישראלים, צורך אסטרטגי של מדינת ישראל.

אבי לוי: יש לזה משמעות ארוכת טווח, וצריך לעשות את זה.

אבי לוי: " בעמוד 13 כתוב: "כאשר ראינו את החלטת הממשלה הזאת ברכנו, מאוד רצינו להתקדם איתה, ואני בטוח שנתקדם איתה" עוד הוא אומר: "הכוונה שלי בעצם ליצור תנאים.

אבי לוי: אנחנו נעשה את זה, ניישם את זה, וניצור בשיתוף פעולה איתם.

אבי לוי: " עוד הוא אומר: "אנחנו עברנו את התהליך על מנת לצאת למכרז עם אוניה ישראלית.

אבי לוי: " הוא מתחייב פה בפני חברי הוועדה, וזה לא אינטרס, שים לב.

אבי לוי: "אני מניח שכבר בשבוע הבא... ", האם ראיתם את השבוע הבא הזה – גם אני לא, "אני מניח שכבר בשבוע הבא נצא לבקש הצעות מאוניות ישראליות להציע את עצמן.

אבי לוי: מתוכן נבחר חברה.

אבי לוי: לכל המאוחר עוד שמונה חודשים תהיה לנו אוניה ישראלית.

אבי לוי: " כשאייל גבאי רוצה להפריט, אין צורך, אין שום דבר.

אבי לוי: אייל גבאי אני רוצה להגיד לך משהו כי אתה לא מדייק, ולדעתי חרגת מסמכויות בצורה בלתי מובנית.

אבי לוי: את ההחלטה הוביל אריאל שרון, הממשלה קיימה דיונים.

אבי לוי: שר התשתיות הטיל עליו חובה ליישם את החלטת הממשלה.

אבי לוי: הוא חיכה שאיווט ליברמן ילך כדי ללכת לזרים.

אבי לוי: אחר כך היו פני שני דיונים, ואותם דברים אמרו נציגי חברת הפחם:

אבי לוי: "אבל, היום יש 3 אוניות, עם 60 עובדים ישראלים, עם מסים שנכנסים לתוך המדינה".

אבי לוי: אתה החלפת את העור שלך, אתה כל הזמן אמרת שאי אפשר לעשות חוזים ארוכי טווח.

אבי לוי: כשראיתי מסמך שלך שבו אתה כותב שאתה מתקשר עם זרים בחוזי ארוכי טווח, לדעתי זו עבירה.

אבי לוי: אתה צפצפת על החלטת ממשלה.

אבי לוי: לך אייל גבאי, כשהפרטת את צים ישבת מולי.

אבי לוי: אני התווכחתי על מניית המדינה.

אבי לוי: שם כתוב:

אבי לוי: 11 אוניות בבעלות, נקודה.

אבי לוי: לצים אין מכלים, האם אתה רוצה שהיא תתחייב באין מכלית?

אבי לוי: אם הממשלה הכירה בצורך חירום ודורשת מצים 11 אוניות, אז למה בבז"ן לא לדרוש?

אבי לוי: למה שאחים עופר יקבלו את ההנחה?

אבי לוי: למה שלבייב יקבל את ההנחה?

אבי לוי: זה אינטרס, האינטרס נקבע.

אבי לוי: כותב לך שר התחבורה את מה שאתה כותב.

אבי לוי: אתה בהעדר סמכות מחקת בהבל פה את החלטת הממשלה, את מה שנאמר פה.

אבי לוי: בהחלטת ועדת שרים אתה אומר: "צילמנו תמונת מצב", היא שקר, כי הסתרת מוועדת שרים את החלטת ממשלה, את הדיונים, את ההבטחות.

אבי לוי: יש לזה נפקות משפטית גם מול איגוד קציני הים.

אייל גבאי: במקום הדיון פה, בוא נלך לבג"ץ.

אבי לוי: אתה תיקח אותי לבג"ץ, לא אני אלך.

אבי לוי: תלך נגדי.

אייל גבאי: אל תאיים, פנית ליועץ המשפטי?

אבשלום וילן: אבי, אנחנו כנסת, אנחנו רשות מחוקקת, אנחנו לומדים את ההחלטות ורוצים להגיע לפתרון.

אבשלום וילן: כל מי שרוצה ללכת לבג"ץ - אחרי הדיון שיעשה מה שהוא רוצה.

אבשלום וילן: זה לא רלוונטי לשולחן פה.

אבי לוי: הממשלה קיבלה החלטה, והכנסת קיבלה.

אבשלום וילן: זה הדיון.

אבי לוי: תגידו לי אתם, כשיש טילים בים, ויורדים טילים, וכשמנכ"ל בתי זיקוק שמע את הטילים הוא רץ כמוני למקלט, האם אתם רואים פיליפיני בא עם האוניה?

אבי לוי: אוהד, אני chief engineer, ואם תגיד למוביל יבוא הוא יגיד לך: תחפש אותי במילים.

אבי לוי: פיליפיני אומר: אני לא עושה את הכסף, ולכן הוא קם והולך.

אבי לוי: אבל אין בעיה, ראינו החלטות של ביטחון.

אבי לוי: מדובר על השכפ"ץ של המדינה.

אבי לוי: אני chief engineer, וכל ההתמחות שלי היא במכליות.

אבי לוי: אדם פוחד להיות במכלית בזמן חירום כי זה מפחיד, בוודאי כאשר יש טילים בים.

אבי לוי: אבל, צוות ישראלי מגויס לצבא.

אבי לוי: כשנתבים רצו להוציא אוניה מחיפה רעדו להם הידיים, אני הייתי איתם.

אבי לוי: בשלב מסוים הם עשו מה שאריה רונה אמר, כי אנחנו מגויסים.

אבי לוי: הרוכש צריך לגלם את זה במחיר, ולא צריך סובסידיות.

אבי לוי: זה לא נכון לתת סובסידיות.

אבי לוי: הוא יגלם את זה במחיר, ואתם תראו אוניות ישראליות, ואנחנו נהיה שקטים.

שמואל ספן: אוניות הכימיקלים הגיעו עם תוספים לדלק, שבלעדיהם לא היה ניתן לייצר את הדלק.

שמואל ספן: ענף המכליות שונה לחלוטין מכל אוניית גרעינים שאני יכול לפרוק אותה בכל רציף אחר, משום שאני צריך מנגש מיוחד, מקום מיוחד, תנאים מיוחדים, ואנשים מיומנים.

יהודה סבן: צו האינטרסים גובש עם כל גורמי הממשלה: רשות החברות, אגף התקציבים, וגורמים אחרים במשרד האוצר, משרד התשתיות, שירות הביטחון הכללי.

יהודה סבן: רשות החברות הממשלתיות היא המובילה, והיא הביאה את זה בסופו של דבר לאישור ועדת השרים.

יהודה סבן: כל הגופים האלה היו שותפים באופן מלא לגיבושו של צו אינטרסים שהוא צו עב כרס, צו שמכיל המון מגבלות על בתי הזיקוק, ועל רוכשי בתי הזיקוק.

אריה רונה: אני לא זוכר שאתה התייעצת איתי בעניין.

אריה רונה: לא התייעצת איתי, ובכוונה לא התייעצת איתי.

יהודה סבן: התהליך הזה נעשה לאורך זמן, ובהמון אינטנסיביות, לאחר שכל גורמי הממשלה התייעצו לא מעט אחד עם השני, ועם גורמים נוספים, עם יועצים בתהליך ארוך.

אבשלום וילן: אומר לך נציג משרד התחבורה שלא התייעצו איתו.

יהודה סבן: בצו האינטרסים יש לא מעט מגבלות על החזקות צולבות, על המשך פעילות של בתי הזיקוק, ועוד כהנה וכהנה מגבלות שבהחלט פוגעות גם בערך של בית הזיקוק בעת המכירה, אין ספק בכלל.

יהודה סבן: אני לא חושב שמישהו חולק על כך.

יהודה סבן: כל המגבלות האלה נקבעו כי מבינים שהמכירה עצמה היא לא הדבר היחיד, היא לא חזות הכול.

יהודה סבן: יש לא מעט תחומים שנפגעו.

דוד טל: האם אתה מוכן להציג לי את צו האינטרסים?

יהודה סבן: בשמחה.

יהודה סבן: אני מוכן אפילו להציג לך את התמצית.

דוד טל: תרשום לפניך שאני רוצה לראות את כל הצו, ולא רק תמצית שלו.

רוברט אילטוב: כל חברי הוועדה ישמחו לקבל.

יהודה סבן: העיסוק של בתי הזיקוק הוא בזיקוק נפט, ולא בהובלה.

יהודה סבן: לכן, סוגיית החירום שעולה כאן לדיון, היא סוגיה של ועדת מלאי חירום, או של גופים אחרים בממשלה.

רונית תירוש: האם נכנסה שם חובה להפעיל מכליות ישראליות?

יהודה סבן: בצו האינטרסים לא, כי צו האינטרסים מתייחס לבית הזיקוק, ותפקידו של בית הזיקוק הוא לזקק נפט, ולא להוביל.

רונית תירוש: אבל, הוא צריך לזקק אותו ממשהו.

יהודה סבן: בז"ן מזקקת, לא מובילה.

יהודה סבן: חשוב מאוד שחברי הכנסת הנכבדים יבינו שלחייב את בתי הזיקוק לרכוש מגורם מסוים זו סובסידיה.

יהודה סבן: אי אפשר להציג את זה בצורה אחרת.

יהודה סבן: צריך לחשוב על זה, אבל לא במובן של בתי הזיקוק.

אבשלום וילן: לא בתי הזיקוק הם נושא הדיון, נושא הדיון הוא איך מבטיחים את מלאי החירום.

אבשלום וילן: כפי שנאמר בדיון בצורה מאוד ברורה - מי שחותם על החוזים על ארוכי הטווח של ההובלה הם בתי הזיקוק.

אבשלום וילן: מדובר על הפרטת בתי הזיקוק, ויישום המלצות ממשלת ישראל בנדון.

אבשלום וילן: ממשלת ישראל מסבסדת כל מיני גורמים.

אבשלום וילן: לדוגמא, אם היא רוצה שהנגב יעובד ויגדלו בו חיטה אז היא מסבסדת את זה במובנים מסוימים, ואם היא רוצה שמטוסי אל-על ימשיכו לטוס בעת חירום או שיהיה שם ביטחון, אז היא מסבסדת את הביטחון במטוסים של חברות ישראליות, ולא בחברות זרות, ועוד כל מיני דברים כאלה.

יהודה סבן: הדוגמאות הללו בדיוק מבהירות מדוע לא צריך לחייב את בתי הזיקוק.

יהודה סבן: כמו שאתה לא מחייב את הסופרמרקטים למכור חיטה, אלא אתה נותן סובסידיות למייצרי החיטה.

דוד טל: גברתי, האם אפשר לקבל תשובות מהמנכ"ל?

דוד טל: אני הייתי רוצה שמר גבאי יישאר כאן כשהוא נותן תשובות.

רונית תירוש: נציג צים, בבקשה.

סער דותן: הוזכר פה שמובילים ישראלים לא רצו להוביל במסגרת התנאים - זה לא נכון.

סער דותן: גם אנחנו, ואני מייצג פה גם את חברת "עופר ספנות", וגם הם היו מעוניינים לגשת למכרז במסגרת התנאים הקיימים, במסגרת הסובסידיה הקיימת, ובמסגרת תנאי השוק הקיימים.

סער דותן: התנאים שניתנו כאשר היתה כוונה לצאת למכרז ישראלי, היו בלתי אפשריים.

סער דותן: צריך להבין שאנחנו כישראלים יש לנו נחיתות מול השוק העולמי.

סער דותן: אם אנחנו קונים אוניה ייעודית למכרז, צריך להבטיח פרק זמן מינימאלי לעבודה, כי לאחר שסיימנו עם האוניה הזאת מול בתי הזיקוק אין לנו מה לעשות איתה בשוק העולמי.

רונית תירוש: מהם התנאים הבלתי סבירים שהם למשל העמידו?

רונית תירוש: האם מדובר היה בחוזה קצר טווח?

סער דותן: אורך החוזה היה קצר, וכמובן התנאים הכלכליים שנדרשו בחוזה.

סער דותן: ברגע שיצא מכרז הוגן, אנחנו כן נהיה מוכנים להיות שותפים למכרז כזה.

סער דותן: אנחנו היינו ערים למאבק כזה לפני ארבע-חמש שנים מול חברת הפחם.

סער דותן: יושבים כאן נציגי חברת הפחם שהתנגדו אז מאוד לאוניות ישראליות כי זה נשמע מפחיד, אפשר לשאול אותם איזה שירות הם מקבלים גם מבחינה כלכלית, גם מבחינת השירות, גם מבחינת הבטחת הגעת המטענים לארץ.

סער דותן: היום יש שתי אוניות של האחים עופר, ואוניה אחת של "מנו ספנות"

רונית תירוש: לא צריך לשאול.

רונית תירוש: אם הסובסידיה so called נמוכה, כנראה שזה משתלם.

סער דותן: הם מצטערים אולי שאין להם היום עוד אוניות כאלה.

אוהד מראני: השאלה היא האם הדיון הוא על צורכי החירום של המשק הישראלי, או על הובלה ימית ישראלית, ותעסוקה לספני הים?

יצחק זיו: גם וגם.

אוהד מראני: בסדר, אני מוכן לענות לשני הדברים.

אוהד מראני: לגבי צורכי החירום – מדינת ישראל צריכה לעדכן את המדיניות שלה בכמה דברים לאור לקחי המלחמה האחרונה, בייחוד בתזקיקים מסוימים.

אוהד מראני: אני לא יודע אם זה המקום להרחיב את הדיבור על זה, אנחנו אמרנו את הדעה שלנו היכן שצריך לומר בממשלה.

אוהד מראני: יש מקום לתקן דברים מסוימים לאור הלקחים האחרונים.

אוהד מראני: אבל, לא זו עיקר הסוגיה כאן.

אוהד מראני: עיקר הסוגיה היא הובלה בדגל ישראלי, ועבודה על-ידי ספנות ימית ישראלית.

אוהד מראני: כמה עובדות – ראשית, בלחימה האחרונה בלבנון לא היתה לבז"ן בעיית מכליות.

אוהד מראני: היתה לנו בעיה של הנמלים כי הנמלים היו סגורים רוב הזמן.

אוהד מראני: אני לא בא בטענות לנמלים, לנמל חיפה.

אוהד מראני: הם עשו את זה מסיבות ביטחון.

אוהד מראני: כלומר, הם פחדו מכניסת אוניה עם חומרים בעלי פציצות גבוהה כמו: דלקים, תזקיקים, נפט, או תוספים שהם חלק מחומר הייצור שלנו, כי אם אוניה כזאת חס וחלילה תתפוצץ בתוך הנמל כתוצאה מפגיעה, כל הנמל יושבת.

אריה רונה: מה פתאום?

אריה רונה: פרקנו הכול.

אוהד מראני: במגבלות, בלילות.

אריה רונה: מה זה משנה?

אוהד מראני: אני לא בטענות אני רק אומר שאם אתה או אנחנו נמסור את השעות והימים, אתם תבינו את המגבלה.

אוהד מראני: אני לא מבקש למסור את זה כרגע.

אוהד מראני: כל האוניות שבז"ן מפעילה, לא היתה אוניה אחת שלא הגיעה, לא היתה אוניה אחת שסירבה להגיע.

זאב לשם: זה לא נכון.

אוהד מראני: האם אתה יכול למסור לי שם של אוניה אחת?

זאב לשם: המנכ"ל שלך יגיד לך, לא אני.

זאב לשם: היתה אוניה - - - שלא רצתה להגיע?

אוהד מראני: אתה יכול לצאת רגע לעשות טלפון, תמסור לי אוניה אחת שסירבה להגיע, ואני אתייחס לזה.

אוהד מראני: אני בדקתי גם עם המנכ"ל, והוא עוד מעט יענה על שאלות.

אוהד מראני: לא היתה אוניה אחת מהאוניות שאנחנו מחכירים, שסירבה להגיע.

אוהד מראני: בז"ן עובדת בשיטת פעולה שהיא הנכונה ביותר מבחינה מסחרית, והיא הנכונה יותר גם מבחינה ביטחונית.

אוהד מראני: אנחנו חוכרים אוניות לטווח ארוך, וברגע שאנחנו חוכרים אוניות, האוניות הן שלנו מכל בחינה.

אוהד מראני: זה נכון שאחרי כמה שנים אנחנו נחזיר אותן.

אוהד מראני: אבל, הן כמו רכב שאנחנו מחזיקים בליסינג.

אוהד מראני: זה שלנו, ובסידור העבודה שלנו זה עושה את מה שאנחנו אומרים לו.

אוהד מראני: יש להן גם יתרון שהן לא בדגל ישראלי.

אוהד מראני: הן יכולות לפקוד כל מיני נמלים אחרים ולהביא נפט.

אוהד מראני: הן עבדו ללא שום דופי.

יצחק זיו: מה הסיבה שלא מעסיקים אוניות ישראליות?

אוהד מראני: תנו לי להשלים את התמונה, אני מבטיח שאני אענה על כל השאלות.

אוהד מראני: אם כן, המגבלה היחידה היתה בנמלים.

אוהד מראני: אני רוצה להאיר את עינכם לכמה דברים אם רוצים לחייב את בז"ן באוניות ישראליות.

אוהד מראני: ראשית, יש היום תחרות מן היבוא.

אוהד מראני: יש חברות סחר ענקיות כמו: גלנקו וויטו.

אוהד מראני: למשל, 25% מהבנזין מיובא לישראל.

אוהד מראני: אין לי טענה, אני לא מבקש הגנה על בז"ן.

אוהד מראני: ההגנה היחידה עלינו זה היעילות שלנו והתחרות.

אוהד מראני: אבל, לא סביר שיכבידו על בז"ן לעומת היבוא.

אוהד מראני: אם את גלנקו, וויטו ואחרים, שמייבאים בנזין מכל מיני בתי זיקוק בעולם לא מחייבים באוניות ישראליות, זה לא סביר לחייב אותנו.

אוהד מראני: אם יעשו את זה בסוף זה יפגע בבז"ן, ויהיה פחות זיקוק ישראלי, פחות עבודה במקטע הזיקוק הישראלי, ופחות ביטחון לאומי בעצמאות הזיקוק.

אוהד מראני: אותו הדבר גם בית זיקוק אחר.

אוהד מראני: יש בית זיקוק נוסף בישראל שאני חושב שהוא מצוין, שאותו קנתה "פז".

אוהד מראני: אנחנו בנינו אותו, ופיתחנו אותו כל השנים.

אוהד מראני: גם הוא לא מחויב.

אוהד מראני: עם כל הבעיות בצפון, זה לא סביר לשים על בז"ן, על בית זיקוק חיפה לבד, עוד אבן רחיים.

אוהד מראני: אני לא מציע לעשות את זה על אף אחד.

אוהד מראני: תארו לכם שהוועדה פה תחליט לחייב את אנשי הספנות הישראלית, ואת חברת האוניות הישראליות, לקנות אוניות אך ורק ממספנות ישראל.

אוהד מראני: מספנות ישראל יכולות לבנות אוניות כחול-לבן, אלא שהן יהיו יותר יקרות.

אוהד מראני: אוניות שמייבאים ממספנות במזרח הרחוק ובמזרח אירופה הן הרבה יותר זולות.

אוהד מראני: אם יחייבו אותם, הם יהיו הראשונים שיגידו שענף הספנות הישראלי ייעלם לעומת הספנות בעולם.

אוהד מראני: זה מה שהם מנסים לעשות לבז"ן, זה לא סביר.

אוהד מראני: תחייבו את כולם גם באופקי – את המתחרים שלנו, וגם באנכי – את הספקים שלנו שכל כך יודעים לדבר על תוצרת ישראל.

אוהד מראני: החוזים שלנו מצוינים.

אוהד מראני: אנחנו פתחנו בעבר מכרזים לתחרות של חברות ישראליות.

אוהד מראני: אני אומר כאן על השולחן בפני הוועדה שאנחנו מוכנים להוציא מייד מכרז נוסף רק לאוניות ישראליות, לטווח של שנים, לא לטווח של חודשים, לא לכמה סבבי הובלות.

אוהד מראני: ייקחו החברות את הסובסידיה שמעמידה להם הממשלה.

אוהד מראני: אם הם יוכלו להגיש הצעה סבירה, אנחנו נשמח.

אוהד מראני: אגב, אין לבז"ן שום דבר נגד עבודה ישראלית, להיפך.

אוהד מראני: יותר נוח לנו לתקשר עם הישראלים, כולנו ישראלים.

אוהד מראני: אין לנו סיבה להפלות ישראלים, נהפוך הוא.

אוהד מראני: העניין הוא רק שאנחנו לא מוכנים לשלם כל מחיר.

אוהד מראני: אנחנו לא מוכנים להיות תלויים בדברים לא סבירים.

אוהד מראני: אנחנו לא מוכנים שיחילו עלינו מה שלא מחילים לא על המתחרים שלנו, ולא על הספקים שלנו.

אוהד מראני: אנחנו מוכנים להוציא מיידית מכרז לאוניה ישראלית לטווח של שנים, ושהם יגישו הצעה.

אוהד מראני: אם היא תהיה סבירה, אני אקח אותה.

אוהד מראני: הייתי מצפה שגם המתחרים שלנו יעשו את זה.

אוהד מראני: אבל, אני לא מתנה את זה.

אוהד מראני: הייתי מצפה שגם חברות הסחר שמייבאות נפח עצום יעשו את זה, ושגם בית הזיקוק השני בישראל יעשה את זה.

אוהד מראני: זה כבר יצור מסה קריטית.

אוהד מראני: רבע מהבנזין לתחבורה מיובא על-ידי חברות סחר, ואין לי שום טענות אליהן.

אוהד מראני: אם חברות הספנות הישראלית יחד עם העובדים הישראלים שלהם ירימו את הכפפה, וגם ישתמשו בסובסידיה שיש להם ויגישו הצעה תחרותית, אנחנו נחכור את אותה אוניה.

אוהד מראני: בעזרת המאמצים הבלתי נלאים של רשות החברות בעוד חודש נהיה חברה פרטית עסקית מופרטת.

אוהד מראני: בוודאי שלא כחברה ממשלתית עסקית, ולא כחברה עסקית פרטית, אנחנו נעשה דבר שהוא לא נכון.

אוהד מראני: עדיין יש לנו סבירות מסוימת לתת העדפה, אבל כל זה במגבלות.

אוהד מראני: אני אבקש מישר בן מרדכי להשלים את כל מה שאני לא עניתי.

אוהד מראני: שוב, אנחנו מוכנים להוציא מכרז נוסף.

אבי לוי: האם הרוכש יודע את זה?

אבי לוי: זה מחייב את הרוכש, מחר אתה לא תהיה הבעלים.

אוהד מראני: אני לא הבעלים גם היום, אני יו"ר בז"ן, וישר בן מרדכי הוא מנכ"ל בז"ן.

אוהד מראני: יש הנהלה שמנהלת את בז"ן.

אוהד מראני: זה לא קשור לרוכש.

אבי לוי: הוא יכול להגיד שזה לא מחייב אותו.

אוהד מראני: קודם כל, יש צו אינטרסים.

אוהד מראני: במה שהכנסת ומדינת ישראל מחייבת ויכולה לחייב, היא יכולה לחייב גם חברה ממשלתית וגם חברה פרטית אם זה מסיבות אמיתיות של ביטחון לאומי.

אוהד מראני: פה אני אומר, זה לא ביטחון לאומי.

אוהד מראני: מדיניות המלאים צריכה להיות מדיניות של ביטחון לאומי.

אוהד מראני: פה זה גם יכול להקטין ביטחון לאומי, כי יש אנשים רבים שמאמינים שיכולת זיקוק עצמאית לישראל היא עניין של ביטחון לאומי.

אוהד מראני: זאת התפיסה במדינות רבות בעולם.

אוהד מראני: אם ישימו על צוואר בית הזיקוק-חיפה אבני רחיים שלא שמים על אף אחד מהמתחרים, וזה בנוסף להמון מגבלות אחרות ששמים עלינו, בסופו של דבר בית הזיקוק יתנוון, לא בגלל שהוא לא טוב או שהוא לא מנוהל טוב, או שהעובדים הם לא טובים, הם כולם מצוינים, אלא בגלל מגבלות שאין על המתחרים.

אוהד מראני: בית הזיקוק יתנוון ותהיה פחות יכולת זיקוק מקומית.

אוהד מראני: אני לא אומר שבית הזיקוק ייסגר מחר.

אוהד מראני: בתי זיקוק לא נסגרים ביום, אלא הם מתנוונים, הם מפסיקים להשקיע, הם לא עומדים במרוץ קידום סוגי הדלקים לאוקטן יותר גבוה, לדלקים יותר נקיים.

אוהד מראני: מי שלא משקיע ולא מתקדם, נסגר.

אוהד מראני: ראינו את זה בבית זיקוק בקפריסין, לקפריסין היום אין אף בית זיקוק.

אוהד מראני: הם לקוחות שלנו, זה לא טוב לנו.

אוהד מראני: הם לא עמדו במרוץ, הם התנוונו ובית הזיקוק נסגר.

אוהד מראני: אני מבקש דבר פשוט.

אוהד מראני: אל תשימו עלינו, גם כשבז"ן תהיה פרטית, כללים שלא שמים על אף אחד, שגם חברות האוניות לא היו מוכנות.

דוד טל: לא ענית לגבי מכרזים שלכם בכל העולם.

יורם מרציאנו: אדוני, לא קיבלתי תשובה לשאלה שלי לגבי המכרז?

אוהד מראני: אני מוכן לענות על כל שאלה אם אני אבין אותה.

רונית תירוש: אני מציעה שהמנכ"ל על שתי שאלות מאוד ספציפיות, ואני משקפת את בקשת החברים.

רונית תירוש: ראשית, האם נכון שלא היו מכרזים?

רונית תירוש: בעיניי זה לא תקין שאין מכרזים.

רונית תירוש: שנית, מדוע נתנו לחברות זרות חוזים ארוכי טווח, כאשר נציג צים כרגע סיפר שכאשר הוא ניסה להשתלב הכבידו עליו בתנאים.

רונית תירוש: כאשר שאלתי מה היו התנאים, נאמר שבין היתר היה גם עניין חוזה קצר טווח.

רונית תירוש: אם זה נכון שלחברות זרות נתתם חוזים ארוכי טווח, מדוע האיפה ואיפה בינם לבין חברות ישראליות?

ישר בן מרדכי: אני מלווה את הנושא הזה הרבה זמן, גם בוועדה הזאת.

ישר בן מרדכי: לעיתים החברים שלי מהספנות הישראלית כועסים.

ישר בן מרדכי: אבל, אנחנו קיימנו את כל ההצהרות שלנו בשולחן הזה.

ישר בן מרדכי: אנחנו אמרנו שנושא הספנות הוא חשוב, ואנחנו כן מעוניינים שהוא יהיה ויוכל להתקדם, אבל הוא צריך להיות בתנאים תחרותיים, ובתנאים שחברה עסקית יכולה לעמוד בהם.

ישר בן מרדכי: לאחר נקודת הזמן הזאת שאנחנו כן הבטחנו שיצא מכרז, יצאנו למכרז, שתפנו את כל החברות הישראליות האפשריות שיכלו להציע.

ישר בן מרדכי: ולצערנו בסיומו של המכרז הזה המחירים שהוצעו היו הרבה יותר גבוהים ממחירי השוק.

לאה ורון: באיזה מועד יצא המכרז?

ישר בן מרדכי: זה היה לפני שלוש שנים.

אבי לוי: תשים נתונים בוועדה.

רונית תירוש: האם כאשר נציג צים אומר שבמסגרת המכרז הציעו לו חוזה קצר טווח, זה לא נכון?

ישר בן מרדכי: כשאנחנו חוכרים אוניות אנחנו חוכרים אותן לטווחים של שלוש-חמש שנים.

ישר בן מרדכי: אלו הטווחים הכלכליים הנכונים בעיננו.

ישר בן מרדכי: בכלל, בהתנהלות שוק הספנות של אוניות מכל להובלת דלקים, זה הטווח הסביר.

ישר בן מרדכי: אנחנו לא מוכנים לקחת על עצמנו התחייבויות יותר ארוכות מזה מסיבה מאוד פשוטה.

ישר בן מרדכי: השוק הוא תנודתי, הוא משתנה לאורך זמן.

אבשלום וילן: האם כל החוזים שלכם הם לשלוש-לחמש שנים?

ישר בן מרדכי: כן.

אבשלום וילן: האם זה מה שהוצע גם לישראלים?

ישר בן מרדכי: זה מה שהיה במכרז לישראלים.

ישר בן מרדכי: אני מבין את הישראלים, אני מכיר את כול החברים בעלי האוניות הישראליות.

ישר בן מרדכי: יש להם קושי להציע בטווחים האלה, כי אין להם הרבה צבר מכליות שעובדות בים.

ישר בן מרדכי: יש להם קושי להציע בטווחים האלה.

ישר בן מרדכי: הם צריכים אולי טווח של 12 שנה בשביל להציע.

ישר בן מרדכי: אבל לצערי, אנחנו לא מסוגלים ולא יכולים כלכלית לעמוד בטווחים מהסוג הזה, כי זה לא נכון לעבוד כך בשווקים האלה.

ישר בן מרדכי: אנחנו מבינים את הקושי שיש לבעלי אוניות.

ישר בן מרדכי: אנחנו עובדים הרבה מאוד זמן עם זאב, והוא מפנה אלינו בעלי אוניות שבאים עם הצעות.

ישר בן מרדכי: אנחנו בוחנים אותן, וברגע שתהיה הצעה סבירה גם מבחינת הטווח וגם מבחינת, שאנחנו יכולים לקחת אנחנו ניקח.

ישר בן מרדכי: אין לנו שום בעיה.

ישר בן מרדכי: אנחנו פועלים בצורה הכי טובה והכי נכונה על מנת שנוכל לשרת את שוק הדלק הישראלי.

ישר בן מרדכי: כל האוניות שאנחנו חוכרים פקדו את נמלי ישראל במהלך המלחמה.

ישר בן מרדכי: הבעיה היתה בנמל.

ישר בן מרדכי: אני רוצה להודות כאן בוועדה גם לאריה וגם לזאב וגם לחברינו מהנמל, שעשו לילות כימים על מנת כן לאפשר במגבלות מסוימות, בלילות אחרי שהבנו שאפשר לעשות את זה אז, לפתוח את הנמל ולאפשר את הפעילות הזאת.

ישר בן מרדכי: האוניות שלנו הן אלו שהגיעו לנמל בשעות אלו.

ישר בן מרדכי: מגיע להם הרבה מאוד כל הכבוד, והרבה תודה על כך.

יורם מרציאנו: מה עם התשובה לשאלה שלי?

יורם מרציאנו: לא קיבלתי תשובה.

יורם מרציאנו: האם אתם לא מבינים שהוא מתחמק מהדבר העיקרי פה.

רונית תירוש: אומר מר ישר בן מרדכי שהמכרזים יצאו לטווחים של שלוש עד חמש שנים, ובסוף הדיון אנחנו נבקש לראות חוזה כזה.

יורם מרציאנו: אני רוצה לראות את המכרז, האם מותר לי?

רונית תירוש: או חוזה.

יורם מרציאנו: את המכרז אני רוצה לראות.

רונית תירוש: את המכרז, בסדר.

רונית תירוש: נבקש את זה.

יורם מרציאנו: לא היה מכרז, הם לא מסוגלים להוכיח פה מכרז.

דוד טל: מר ישר, אתה אומר כאן שכל ההתקשרות שלכם עם חברות זרות היו דרך מכרזים.

ישר בן מרדכי: לא אמרתי.

דוד טל: הנה, לא היו מכרזים.

דוד טל: אתה אומר דבר חמור מאוד, חברה ממשלתית מתקשרת עם חברה זרה ללא מכרז?

ישר בן מרדכי: כמו שאנחנו קונים נפט גולמי בשוק הבין-לאומי, את כל השירותים שאנחנו לוקחים בשוק הבין-לאומי, אנחנו בוחנים את האפשרויות הקיימות ואת ההצעות שישנן בשוק הבין-לאומי, ולוקחים בהתאם לאפשרויות ובהתאם - - - הכלכלי.

דוד טל: לא מכרז.

ישר בן מרדכי: גם את הנפט הגולמי אנחנו לא - - -

דוד טל: מי מחליט על זה, היושב ראש או המנכ"ל?

דוד טל: זאת אומרת, זה שרירות לב של מישהו להחליט להיות בהתקשרות עם חברה מסוימת.

ישר בן מרדכי: זה לא שרירות לב.

ישר בן מרדכי: יש מערכת מסודרת של התקשרויות שבו ההצעות - - -

דוד טל: חברה ממשלתית ללא מכרזים?

ישר בן מרדכי: בוודאי.

דוד טל: ללא מכרזים?

דוד טל: מר מראני, האם כאיש אוצר אתה מבין את זה?

אוהד מראני: אני מבין מאוד.

דוד טל: תנסה להיות עכשיו בצד השני, במשרד האוצר.

רונית תירוש: על-פי חוק זה מותר?

קריאה: כן.

יורם מרציאנו: איפה היועצת המשפטית של הוועדה?

רונית תירוש: היא לא נמצאת.

יורם מרציאנו: חבל, היינו שומעים את חוות דעתה של היועצת המשפטית בסוגיה הזאת.

רונית תירוש: אני שואלת האם זה מותר על-פי חוק?

אוהד מראני: קונים עסקאות נפט בספוט.

אוהד מראני: קניות ספוט זה לא מכרז, זה קניות בשוק ספוט.

אוהד מראני: אם אתם רוצים אפשר לעשות דיון שלם.

אוהד מראני: הכול כפוף לכל הכללים התקינים, באישור רשות החברות, באישור ועדת הביקורת.

יורם מרציאנו: עשרות אם לא מאות מיליוני שקלים שהתגלגלו ככה בלי מכרזים.

דוד טל: מי בסופו של דבר מחליט עם מי להתקשר?

אוהד מראני: אני לא, ולא בכל דבר המנכ"ל.

אוהד מראני: יש מחלקת סחר.

אוהד מראני: יש דברים שנקנים בשוק ספוט, יש בשוק של - - - לא כל הדברים נקנים במכרזים בעולם הנפט.

אוהד מראני: אנחנו קונים נפט.

אוהד מראני: אגב, הובלה זה החלק השולי.

אוהד מראני: בהובלה יש חלק שנעשה במכרזים.

יורם מרציאנו: האם משרד התשתיות מודע לכל העניין הזה?

אבשלום וילן: שוק הנפט לאורך כל השנים ככה התנהל.

אבשלום וילן: תמיד ככה מתנהל בעולם, זה לא מכרזים.

אבשלום וילן: אבל, על ההובלה אתם אמרתם שהיה מכרז - -

אוהד מראני: והיה מכרז.

אבשלום וילן: - - והחברות הישראליות לא יכולות לגשת כי הן צריכות זמן יותר ארוך להחזיר את ההשקעה.

אבשלום וילן: אבל, עכשיו אתם אומרים שבעצם לא מכרז, שבקניית הנפט אתם באותה עסקה סוגרים מי מוביל.

אוהד מראני: מה שאומרים הוא שיש גם כאלה.

אוהד מראני: יש כאלה ויש כאלה, וזה לגיטימי לגמרי.

אוהד מראני: כל בתי הזיקוק עובדים כך.

אבשלום וילן: מכל מה שאתם אומרים אני משתכנע שאין שום בעיה כלכלית להחזיק שני מובילים, אחד אצלכם ואחד באזור.

אבשלום וילן: זה זניח כלכלית, זו לא בעיה בכלל.

רונית תירוש: האם זה חוקי לבצע התקשרויות ללא מכרז?

אוהד מראני: בוודאי.

רונית תירוש: סמנכ"ל רשות החברות, בבקשה.

מאיר שמרה: בוודאי שבז"ן פועלת על-פי חוק, כמו נפט גולמי כך לגבי ספקים.

דוד טל: למה ודאי?

דוד טל: האם אתה לא מכיר חברות שלא מתנהלות על-פי חוק?

מאיר שמרה: אני אומר שבהקשר הזה הנושא הזה נבדק, ואין שום עוררין.

מאיר שמרה: אנחנו מדברים צופה פני עתיד.

מאיר שמרה: בעוד חודש בז"ן תהיה מן הסתם חברה פרטית, וכך אני מקווה.

מאיר שמרה: אמרו פה שאנחנו עובדים קשה בשביל שזה יקרה.

מאיר שמרה: אין ספק שכמו כל חברה פרטית אחרת, כחברה פרטית היא לא חייבת בחוק חובת המכרזים, אף אחד לא אומר אחרת.

מאיר שמרה: גם צים מן הסתם פועלת משיקולים עסקיים.

יורם מרציאנו: על איזה סעיף בחוק אתה פטור ממכרז?

יורם מרציאנו: תענה לי.

מאיר שמרה: אני עונה, אני לא משפטן דגול.

מאיר שמרה: אבל, תרשה לי לסיים משפט.

יורם מרציאנו: אז אל תגיד שזה חוקי אם אתה לא משפטן, זה הכול.

מאיר שמרה: סליחה, אתה חבר כנסת?

מאיר שמרה: תרשה לי לדבר.

מאיר שמרה: אם אתה לא רוצה שאני אדבר, אני אצא.

מאיר שמרה: אין בעיה, סליחה.

מאיר שמרה: קטונתי, אבל אנחנו גם רוצים לכבד חברי כנסת.

מאיר שמרה: לא לחינם אני אומר את זה לך, כי מרגע שנכנסת זה - - -.

מאיר שמרה: אבל סליחה, חרגתי מגבולות הגזרה שלי.

יורם מרציאנו: מה אמרת?

יורם מרציאנו: "מהרגע שנכנסתי", מה אני עובד אצלך?

מאיר שמרה: לא, אתה לא עובד אצלי.

מאיר שמרה: חורה לי שככה זה נראה.

יורם מרציאנו: אל תצביע בשבילי אם חורה לך.

מאיר שמרה: אני באמת אעשה את זה.

יורם מרציאנו: מאה אחוז, טוב מאוד.

יורם מרציאנו: אני מאוד שמח שלא הצבעת וגם לא תצביע.

יורם מרציאנו: אני מבקש ממך, פה תתנהג לחברי הכנסת בנימוס.

מאיר שמרה: לעצם העניין, חברת בז"ן תהיה חברה פרטית עוד חודש.

מאיר שמרה: אין בכלל עוררין שהיא לא חייבת בחוק חובת מכרזים במצב כזה.

מאיר שמרה: לכן השאלה היא לא בהקשר של האם הם חייבים או לא חייבים, אלה מה צריך לקרות.

מאיר שמרה: אני לא אחזור על כל הטיעונים שהעלו פה גם מר אייל גבאי וגם אוהד מראני.

מאיר שמרה: אני חושב שצו האינטרסים החיוניים מתרכז במייןסטרים של בז"ן, ומחייב אותם להמשיך לזקק את הנפט הגולמי לצורכי המשק הישראלי.

מאיר שמרה: אם אנחנו נסטה מהמייןסטרים הזה, כמו שאומר אוהד מראני ואני מסכים איתו לחלוטין, אנחנו בעצם נפגע ביכולת של בז"ן לעמוד בדבר המרכזי שאנחנו רוצים ממנה, להמשיך לזקק ולהיות מסוגלים לזקק בתנאים תחרותיים עם יבוא של תזקיקים כאלו או אחרים.

יורם מרציאנו: נהיית מומחה לזיקוק.

יורם מרציאנו: בזה אתה מבין, במה שכתוב אתה לא משפטן, מעניין מאוד.

יורם מרציאנו: ואתה גם מטיף פה מוסר לחברי כנסת, כשאתם באים ולא אומרים פה את האמת לחברי הכנסת.

דוד טל: אני רוצה להפנות שאלה קצרה לאוהד מראני או למנכ"ל.

דוד טל: למען הגילוי הנאות אני אומר שהיה לי בית מלאכה קטן שנותן שירותים למאיצים ולטורבינות, ועבדתי עם בז"ן.

דוד טל: בזמנו אמרו לי שכל שיפוץ שכזה מצריך אישור של משרד הביטחון לגבי עצירת כל המערכת הזאת.

דוד טל: האם כשזה יעבור לידיים פרטיות זה גם יצריך אישור משרד הביטחון?

מאיר שמרה: אף אחד לא העלה טיעון שלבז"ן יש שיקולים זרים.

מאיר שמרה: כשמקבלים תשובות ממנכ"ל בז"ן שאומר: אנחנו פועלים משיקולים כלכליים, אנחנו מוכנים ורוצים להעסיק אוניה ישראלית, ואף אחד מהצד שלכם לא נותן לו את האפשרות, או לא מעלה את הסוגיה למה ישר בן מרדכי שמקבל את ההחלטות כרגע, לא רוצה לקחת אוניות ישראליות?

רונית תירוש: כלכלית.

אבשלום וילן: אבל, זה לא מדויק.

אבשלום וילן: כשהאחים עופר היו בעלי בתי הזיקוק הם לא רצו.

אבשלום וילן: עכשיו כשהם בעלי אוניות הם כן רוצים.

אבשלום וילן: תשמע, הדברים האלה פה הם מטורפים.

אבשלום וילן: כשאתה מוכר במכירה מתוכננת מחוץ לישראל, אתה צריך להוציא מכרזים להובלה?

רונית תירוש: הוא טוען שהוא לא חייב.

ישר בן מרדכי: רוב הזמן הלקוח מביא את האוניה.

רונית תירוש: האם על-פי חוק צריך או לא?

אוהד מראני: תלוי אם זה סיף או פוב.

אוהד מראני: יש כל מיני סוגי עסקאות.

רונית תירוש: אנחנו נבדוק את הסוגיה הזאת משפטית.

אבשלום וילן: אוהד, מה המחזור השנתי של בז"ן חיפה בדולרים?

ישר בן מרדכי: 4 מיליארד דולר.

אבשלום וילן: כמה באשדוד שזה קיום חברה פרטית?

אבשלום וילן: 2 מיליארד.

אבשלום וילן: השוק הישראלי הוא בגדול 6 מיליארד דולר.

אבשלום וילן: אדוני נציג רשם החברות, על מה אנחנו מדברים פה?

אבשלום וילן: על 20 מיליון שקל בשנה סבסוד?

קריאות: לא, מה פתאום?

קריאות: 400 אלף דולר בשנה.

אבשלום וילן: 4 מיליון, מיליון דולר.

אבשלום וילן: אני רוצה שתבינו על מה מדובר.

אבשלום וילן: נניח שאני טועה, אני מטורף, אני מלא חרדות, עוד לא דיברנו בכלל על הגז, רק בזה מדובר במחזור מכירות של 6 מיליארד דולר, וכדי להבטיח אנחנו מדברים על מיליון דולר.

רונית תירוש: חבר הכנסת וילן, אני מציעה לא לרדת למיקרו, ההצעה לסדר היתה יותר במאקרו.

אבשלום וילן: לא, ההצעה לסדר היתה להבטיח ששתי מכליות ישראליות יובילו.

אבשלום וילן: אוהד מראני מוכן לעשות מכרז, ושאשדוד יעשו מכרז.

אבשלום וילן: זה הסיפור שצריך להיות.

יצחק זיו: התחייבות להעסיק אוניות ישראליות.

אוהד מראני: אני רוצה להציע קונקרטית.

אוהד מראני: אנחנו שמענו והיינו קשובים למה שאמרתם, במגבלות של הסבירות שלנו כחברה עסקית אני רוצה להציע משהו.

אוהד מראני: אני מתחייב לוועדה שאנחנו נוציא מכרז עד סוף מרץ לאוניה ישראלית, לטווח שנים כפי שנאמר פה שהוא סביר, של שלוש עד חמש שנים, כפי שאנחנו מוציאים למקומות אחרים.

אוהד מראני: שם יש מקומות גם יותר קצרים.

אוהד מראני: כדי לענות על התהייה שהעלו פה כמה אנשים, מי ערב לכם שאחרי ההפרטה זה יקרה, אני מוסיף לזה שתי חגורות.

אוהד מראני: ראשית, סיכמתי עם מנהל רשות החברות לפני שהוא יצא שאנחנו נוסיף את זה לתשקיף שיפורסם בסוף החודש הבא, בסוף פברואר.

אוהד מראני: אני גם אעביר על זה החלטת דירקטוריון.

יצחק זיו: למה זה לא בוצע עד היום?

רונית תירוש: לא משנה עכשיו, בואו נסתכל צפונה.

אוהד מראני: דבר נוסף, אני לא יכול לדבר בשם חברות אחרות, ובשם יבואנים.

אוהד מראני: אני מניח שאם הם יעשו דבר דומה יהיה פה פתרון יותר מסיבי.

יורם מרציאנו: אתה גם תראה להם את החוזים של הזרים?

אוהד מראני: בוודאי שלא.

אוהד מראני: גם האדון הנכבד שאני לא יודע באיזה חברה הוא עובד היום, באיזה חברה אתה עובד?

אבי לוי: אני נבחר ציבור.

אבי לוי: לפני עשר שנים עבדתי בצים, ובי מצביעים ביד, שמית.

אוהד מראני: כשעבדת בצים, האם צים הראתה למתחרים שלה, ולאחרים, את החוזים שלה?

אבי לוי: היא לא חברה ציבורית, והיא לא מחויבת במכרז.

אבי לוי: אתה מחויב במכרז.

אוהד מראני: היא היתה חברה ממשלתית אז, אתה טועה.

אוהד מראני: כשאתה עבדת בצים, צים היתה חברה ממשלתית.

אבשלום וילן: אני מציע את ההצעות הבאות.

אבשלום וילן: ראשית, הוועדה רושמת לפניה את הצעתו של יושב-ראש בז"ן.

אבשלום וילן: שנית, אנחנו פונים לממשלת ישראל לעמוד על החלטתה על שתי מכליות ישראליות.

אבשלום וילן: שלישית, לפנות לחברת הזיקוק- אשדוד שהיא גם בבעלות פרטית, ולתבוע בדיוק את אותה מכרז.

אבשלום וילן: לגבי כל הבעיה שבפער בין שלוש לחמש שנים - הממשלה יכולה בהתחייבות להבטיח לחברות שיזכו במכרז גם את הפערים בין חמש לשבע שנים.

אבשלום וילן: זה לא יעלה יותר ממיליון דולר בשנה.

אבשלום וילן: רביעית, בתור יוזם הדיון אני מבקש לקיים דיון נוסף בגפ"ם.

רונית תירוש: אמרה לך מנהלת הוועדה שהיא הולכת לעשות את זה.

רונית תירוש: לפני הסיכום אני מבקשת שתעבירו חוזה לוועדה, וחבר הכנסת מרציאנו בוודאי ישמח לראות.

רונית תירוש: האם אפשר לראות חוזה שנחתם כבר?

אוהד מראני: לא.

אוהד מראני: אני אומר בגלוי לגמרי, אנחנו לא מעבירים דברים כאלה.

רונית תירוש: אז אנחנו מבקשים לראות מכרז.

רונית תירוש: האם אפשר לראות מכרז?

אוהד מראני: מכרז כן, חוזה לא.

רונית תירוש: אז בבקשה.

רונית תירוש: להבנתי את הנושא, מדובר פה בביטחון הלאומי של מדינת ישראל, ועל הביטחון הכלכלי של מדינת ישראל.

רונית תירוש: אני רואה בביטחון הכלכלי גם ביטחון לאומי.

רונית תירוש: אני מודה לחבר הכנסת אבו וילן על ההצעה לסדר, ואני רוצה לסכם את הדברים הבאים.

רונית תירוש: ראשית, הוועדה קובעת כי לענף הספנות הישראלית חשיבות אסטרטגית לכלכלת ישראל, בשל בידודה הגיאופוליטי, והתלות של כלכלת ישראל בסחר חוץ.

רונית תירוש: בסוגריים ייאמר כי 99% מסחר החוץ הישראלי משונע בדרך הים.

רונית תירוש: לפיכך, יש להבטיח בצו האינטרסים של מדינת ישראל את האינטרס בכושר ההובלה הישראלי, (שיישמר גם בעת הפרטת אחזקת המדינה).

רונית תירוש: אני העתקתי את הפסקה הזאת מהדף שחילק לנו מר גבאי שמדבר על הבטחת האינטרס בכושר ההובלה הימי.

רונית תירוש: זה בדיוק תוצר של מה שאמרתי קודם על בידודה הגיאופוליטי של ישראל והתלות שלה.

רונית תירוש: לכן חשוב, וזה קראתי בכל מקום אפשרי, שמדינת ישראל תבטיח את צי הסוחר הישראלי, משום שהיבוא בהובלה זרה הוא מאוד מאוד יקר.

רונית תירוש: חשוב לנו גם ליצור איזשהי תשתית הובלה במדינת ישראל.

רונית תירוש: אני מבקשת להבטיח בצו האינטרסים של מדינת ישראל את האינטרס בכושר הובלה ישראלי, וכאן זה רומז לבאות.

רונית תירוש: שנית, לוועדה נמסר כי קיים יחס תחלופה בעניין אספקת דלק במצבי חירום, שינוע דלק באמצעות מכליות ישראליות יאפשר הקטנה של מלאי החירום של הדלק, ולהפחתת עלות אחסון המלאי.

רונית תירוש: זו אמירה הכרזתית.

רונית תירוש: שלישית, הוועדה קובעת כי החלות הממשלה שמספרן: 4797, 1532, ו-949, מהשנים 1999, 2002, ו-2003, בעניין מתן סובסידיה לאוניות ישראליות יושמה רק לשם שינוע הפחם, בעוד שהחלטות הממשלה בעניין שינוע נפט באמצעות אוניות ישראליות לא יושמו עד היום.

רונית תירוש: זוהי קביעה עובדתית.

רונית תירוש: רביעית, מהטעמים שהוזכרו בסעיף 1, שהוא לטעמי הסעיף הקובע בכל הסיכום הזה, הוועדה סבורה כי היה על הממשלה שמכרה את בז"ן-אשדוד, לחייב את המשקיע האסטרטגי, דהיינו, חברת הדלק פז, לעשות שימוש במכליות נפט ישראליות, תוך ניצול הסובסידיה שהועמדה לשם כך.

רונית תירוש: חמישית, הוועדה דורשת מהממשלה להבהיר את כוונותיה להמשך הסבסוד מעבר לשנת 2008.

רונית תירוש: אני חושבת שזה ראוי וחשוב.

רונית תירוש: הוועדה דורשת לחייב את הרוכש העתידי של בז"ן-חיפה, לעשות שימוש במכליות נפט ישראליות בין אם בבעלות, או באמצעות חכירה, תוך דרישה לחוזה ארוך טווח, ואני לא קובעת כרגע כמה, שיבטיח את הפחתת הסיכון לחברות המשתתפות במכרז.

רונית תירוש: בהקשר זה, אני מברכת על הצעתו של היושב ראש מראני כפי שהוא ניסח אותה, להוציא מכרז לשלוש עד חמש שנים בתוך חודשיים, ולפרסם זאת גם בתשקיף.

רונית תירוש: ששית, הוועדה ממליצה לממשלה לנצל את השינוי המבני בשוק הדלק, ופה אני עונה לבקשות שלך מר מראני, כדי להבטיח את מימוש החלטותיה שנועדו לשמור על האינטרסים של מדינת ישראל, ומציעה לממשלה ליזום חקיקה שתחייב את כל יבואני הדלק ותזקיקיו, לייבא שיעור מסוים, שגם אותו אני לא נוקבת, באמצעות מכליות ישראליות וצוות ישראלי.

אבשלום וילן: את לא מתייחסת לחברת פז, ובז"ן אשדוד, ופה אין תחרות.

רונית תירוש: אני אמרתי את זה בסעיף 6, אם אני אומרת שבמסגרת חקיקה היא תחייב את כל יבואני הדלק ותזקיקיו.

אבשלום וילן: חקיקה זה תהליך ארוך.

אבשלום וילן: אוהד מראני הכריז פה שהם בחודש מרץ עושים מכרז.

אבשלום וילן: אני חושב שבסעיף 5 הוועדה דורשת מחברת פז לקיים מכרז דומה כדי להבטיח את החלטת הממשלה שלפחות שתי מכליות ישראליות יסובסדו ויובילו.

רונית תירוש: אני לא יודעת אם אני יכולה לדרוש רטרואקטיבית.

רונית תירוש: אני יכולה לדרוש לפני ההפרטה של חיפה, ובמסגרת סעיף 6 שאני דורשת את זה לכלל היבואנים.

אבשלום וילן: הוועדה פונה לחברת פז, לא דורשת, לקיים מכרז דומה כפי שהצהיר פה מר מראני.

רונית תירוש: אני מוכנה להוסיף את זה.

רונית תירוש: בהמשך לסעיף 5 אני פונה לבז"ן אשדוד או לחברת פז.

אבשלום וילן: כשהם יבואו לבקש כסף להגנות ביטחוניות נתחשבן איתם.

אבשלום וילן: זה הכול, שיהיה ברור.

רונית תירוש: בהמשך לסעיף 5 אני פונה לחברת פז לקיים מכרז דומה לזה שהציע מר אוהד מראני כרגע, באשר להבטחת פעילותן של חברות ישראליות.

אבשלום וילן: חסרים עוד שני דברים.

אבשלום וילן: חסר סעיף 7 שבו פתח ראש מינהל הדלק בהתחלה, שהוועדה דורשת ממינהל הדלק לפרוס בפני הוועדה את מסקנותיה מהמלחמה האחרונה, והבטחות החירום במדינת ישראל בתחומי הדלקים, הגז, וכו'.

רונית תירוש: אנחנו נעשה על זה דיון נוסף.

אבשלום וילן: הוועדה תקיים דיון בנושא.

רונית תירוש: אני מבקשת הצבעה על הנוסח.

רונית תירוש: חבר הכנסת טל, האם אתה לא רוצה להצביע?

דוד טל: גברתי, את לא צריכה הצבעה.

דוד טל: אם את מבקשת הצבעה אז אנחנו יכולים לבקש שינויים גם בתוכן.

רונית תירוש: בשביל זה הקראתי, בשביל זה אבו וילן ביקש שינויים.

דוד טל: אני תומך.

יורם מרציאנו: אנחנו תומכים בהצעה.

רונית תירוש: פה אחד?

יורם מרציאנו: כן, תודה.

רונית תירוש: ההחלטה התקבלה פה אחד, תודה לכם.