ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 137, 2007-01-09 12:30

משה שרוני: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

משה שרוני: רשות הדיבור למנכ"ל משרד הרווחה.

משה שיאון: אנחנו לא בכדי קורים לנושא הזה, תוכנית המשרד לשיפור השירות במעונות הפנימייה.

משה שיאון: למילה הפרטה יש קונוטציות שליליות.

משה שיאון: ההחלטה הראשונה היתה בשנת 1998, להוציא שני מוסדות למיקור חוץ.

משה שיאון: השר לשעבר, אורלב, בשנת 2004 הציע להוציא את כל המוסדות הממשלתיים למיקור חוץ.

משה שיאון: עמדת המשרד אז והיום, היא בעד להוציא את המוסדות הממשלתיים למיקור חוץ.

משה שיאון: אני עובד 32 במשרד, והקל ביותר הוא לא לעשות.

משה שיאון: כל שינוי יוצר התנגדות, חרדות וחששות, והכל מוצדק.

משה שיאון: אם אנחנו רוצים להוביל שינוי ומהלך, צריך להיות לנו אומץ לומר ולעשות את הדברים.

משה שיאון: ישנה החלטת ממשלה, וזה לא ניתן לשיקולנו ולשיפוטנו.

משה שיאון: נשאלתי בוועדת הכספים, מה היא עמדת המשרד.

משה שיאון: הנה אמרתי אותה בקול צלול.

משה שיאון: היתה החלטת ממשלה ישנה בשנת 2004.

משה שיאון: ישנה החלטת ממשלה חדשה מה-12 לספטמבר 2006, כאשר שתיהן מדברות על הוצאת כל 9 המוסדות מהפעלה ממשלתית להפעלה של גורמי חוץ.

משה שיאון: שירותי הרווחה מבוצעים ברובם על ידי גורמים חוץ ממשלתיים.

משה שיאון: בהשמות חוץ ביתיות, מעונות פנימייה, הוסטלים ודירות,פתרונות חוץ ביתיים, אנחנו מדברים על כ-22,340 של חרה שמושמים באותן מסגרות.

משה שיאון: בשירות הילד והנוער אנחנו מדברים על 10,000 ילדים.

משה שיאון: בחסות הנוער יש 2,000 חוסים.

משה שיאון: 1,800 מתוכם במסגרות פרטיות וציבוריות.

משה שיאון: שימו לב לפרופורציות אצל נכים.

משה שיאון: 2,210 נכים, כאשר 90 נמצאים בשני מעונות ממשלתיים.

משה שיאון: מפגרים, שימו לב לפרופורציות.

משה שיאון: ..

קריאה: סליחה, לא מפגרים אלא בעלי פיגור שכלי.

משה שיאון: קיבלתי.

משה שיאון: גם נשיא המדינה ביקש מאיתנו לשנות את השם.

משה שיאון: בנושא הזה אנחנו גם צריכים לעשות איזו פעולה, אולי לצרף גם את האקדמיה.

משה שיאון: בקרב אנשים עם פיגור שכלי, יש 7,000 במעונות פרטיים וציבוריים מול 1,870.

משה שיאון: לגבי זקנים, בעבר הרחוק היו זקנים שמושמים במוסדות ממשלתיים, והיום אפילו לא אחד.

משה שיאון: יש לנו 315 מעונות פנימייה ומעונות בקהילה.

משה שיאון: ישנם 9 מעונות ממשלתיים, ו-50 פרטיים וציבוריים.

משה שיאון: דיור קהילתי, פרטי וציבורי – 242.

משה שיאון: הנתונים האלה מצביעים על איזה מהלך שנעשה לאורך שנים.

משה שיאון: אני מניח, שאם זה היה כל כך גרוע היו באים בצעה למשרד.

רן כהן: אז למה מפריטים?

משה שיאון: אני מדבר על המאסה.

משה שיאון: ישנו פער עלויות מאוד מהותי.

משה שיאון: אנחנו מדברים על הבדלים של 50% בין עלותו של חניך במעון ממשלתי לעלותו במעון פרטי.

חיים כץ: כסף זאת לא סיבה.

משה שיאון: זאת לא הסיבה.

משה שיאון: שמנו את השקף הזה בשקיפות מלאה, כאשר אנחנו מדברים על פער של 100,000,000 שקלים.

משה שיאון: כל התקציב הזה יחזור לשיפור איכויות הטיפול במעונות לאנשים עם פיגור שכלי.

משה שיאון: זה לא יחזור למשרד, זה יחזור לאגף כדי לתת מענים בהמון נושאים.

משה שיאון: מאיפה נובעים אותם פערי עלות?

משה שיאון: העלויות נובעות גם מעלויות של כוח אדם.

משה שיאון: יש לנו הסכמי שכר בכל מיני צורות.

חיים כץ: לפחות שנבין.

חיים כץ: תעשה את זה לאט-לאט.

חיים כץ: תסביר לנו, כדי שנבין על מה אתה מדבר.

חיים כץ: כמה מטפלים בחולה ובנזקק.

חיים כץ: תגיד גם, אם דעת המשרד תואמת את דעת הממשלה להפרטה.

משה שיאון: אמרתי שכן.

משה שיאון: עלויות כוח אדם הן גבוהות יותר במוענות הממשלתיים מסיבה של הסכמי שכר ישנים.

משה שיאון: הוסיפו כל מיני דברים ולא הורידו.

משה שיאון: יש תוספות של מינהל ומשק, יש תוספות של כוננויות.

משה שיאון: בשנת 1993 היה הסדר וכדי לא לפגוע בעובדים, אמרו בואו נמשיך עם ההסדרים האלה.

משה שיאון: יש פה מרכיבים של שכר שהמדינה משלמת אותם.

משה שיאון: זה לא אומר שלא צריכים לשלם את כל הזכויות הסוציאליות באותם מוסדות פרטיים וציבוריים, אבל מרכיבי השכר עולות אצלנו במדינה יותר מאשר במעונות הפרטיים והציבוריים.

חיים כץ: מה השכר הממוצע של עובד שם?

חיים כץ: האם הוא מגיע ל-5,000 שקלים ברוטו?

משה שרוני: היית צריך לשאול את נתניהו בנושא הזה.

חיים כץ: יכול להיות שנתניהו אשם, אבל זה בכלל לא קשור.

משה שרוני: בואו נשמע קודם כל.

משה שרוני: קצת סבלנות וסובלנות.

משה שיאון: יש פה גם מרכיבים נוספים.

משה שיאון: יש עשרות עובדים במעונות הממשלתיים, שהם שחוקים ומבקשים לצאת, אבל מסיבות של הקפאות ומסיבות שלא מגיעים איתם להסדרים האנשים האלה ממשיכים להיות במערכת ולא לתרום.

משה שיאון: יש לנו היעדרויות מסיבות של מחלה וחילופי עובדים.

משה שיאון: כל הדברים האלה מביאים לעלויות גבוהות יותר.

משה שיאון: אילוצי מכרז וחוסר גמישות תפעולית - יש את חוק המכרזים.

משה שיאון: יש דרישות פורמאליות כלפי המערכת הממשלתית, ואנחנו חייבים לפעול לפי הנהלים האלה.

משה שיאון: הדברים האלה מייקרים את העלויות השונות.

משה שיאון: אם בעלויות של מזון, ביגוד ומרכיבים נוספים אפשר לחסוך במעון פרטי או ציבורי, שהוא לא כפוף לחוק המכרזים ולנהלים אחרים של חשכ"ל.

משה שיאון: הוא יכול לקנות את הדברים האלה בעשרות אחוזים פחות.

משה שיאון: זה כולל גם מרכיבים של אחזקה ואלמנטים נוספים.

משה שיאון: קניית שירותים תומכים טובים יותר בעלויות נמוכות - בתוך המעון הממשלתי עצמו יש נושאים נוספים, כמו חוגים, שירותי פנאי ושירותי טיפול.

משה שיאון: למעון הממשלתי, מאותן סיבות של מגבלות, חוקים, תקנות ונהלים וגם הבירוקרטיה ואילוצים של מכרזים, זה עולה יותר.

משה שיאון: בהמשך לעמדה שלי, טובת הדיירים במעונות היא בראש מעיננו.

משה שיאון: אף אחד לא שוקל פה שיקול לא ענייני, במובן הזה שאם נעשה א', ב' ו-ג מישהו ייפגע.

משה שיאון: אנחנו מציגים לכם את כל מה שהמשרד צריך לעשות כדי להגיע לביצוע של החלטת הממשלה.

משה שיאון: אנחנו מדברים פה על אחריות מוחלטת של המדינה גם לאחר ההפרטה.

משה שיאון: המשרד הוא בעל תפקידים של פיקוח, בקרה, רגולציה ותקצוב.

משה שיאון: מצד שני, האחריות המוחלטת של המדינה, גם לאחר ההפרטה, חייבת להישאר.

משה שיאון: אנחנו מדברים על פיקוח, בקרה ושיטות רף למיניהן, כדי שאנחנו נבדוק את האיכויות ברזולוציות מאוד נמוכות.

משה שיאון: עשרות אלפי חוסים במסגרות אחרות מקבלים את אותו פיקוח.

משה שיאון: ביצוע ההפרטה ייעשה תוך תיאום עם ההורים ונציגות העובדים.

משה שיאון: אנחנו מבינים את הרגישות, החרדות והחששות, וזה מאוד טבעי.

משה שיאון: מדובר פה על אלפי אנשים עם פיגור שכלי.

משה שיאון: מדובר פה על כ-1,200 עובדים.

משה שיאון: זה נעשה במקומות אחרים, וזה ייעשה גם כאן.

משה שיאון: יש פה את הסתדרות עובדי המדינה, נציבות שירות המדינה, הממונה על השכר.

משה שיאון: אף אחד לא ייפגע.

משה שיאון: אנחנו כמשרד נדרוש שהגורמים לא ייפגעו.

רן כהן: מה זה לא ייפגעו?

רן כהן: העובדים לא ייפתרו.

משה שיאון: הדיירים יישארו במסגרות הקיימות.

משה שיאון: אנחנו מדברים פה גם על המכרזים שיתפרסמו.

משה שיאון: כדי לשמור על יציבות טיפולית של החוסים, אנחנו נשאף שחלק מאותם מטפלים ישירים ימשיכו לעבוד באותן מערכות.

משה שיאון: גם עם הנושא הזה היה לנו ניסיון.

משה שיאון: אני דיברתי גם על הסבת התקציבים שהתפנו לשיפור השירות לאוכלוסיית אנשים עם פיגור שכלי.

משה שיאון: אנחנו מדברים פה על הקטנת קבוצות ואלמנטים נוספים, כדי להעלות את הרף ואת רמת הטיפול.

משה שיאון: יוגבר וימוקד הפיקוח על המעונות שיופרטו.

משה שיאון: כלומר, אין פה עניין רק להוציא.

משה שיאון: אנחנו נדרוש גם מעצמנו וגם מהאוצר שיהיו מערכות של פיקוח, בתקנים או בצורות אחרות.

משה שיאון: כמובן שכל הנושא הזה של ההפרטה ייעשה על פי חוק המכרזים, כדי שלא ייווצר מצב שבו יחשבו שלמישהו יש שיקולים בנושא הזה.

משה שרוני: יש לי כמה שאלות.

משה שרוני: האם קדם להחלטה על ההפרטה מחקר המוכיח שהטיפול במעונות הממשלתיים פחות טוב מזה של הציבורי?

משה שרוני: כיצד נעשה החישוב הכספי המעיד על חיסכון של 100,000,000 שקלים?

משה שרוני: האם לעובדה שיש מעונות פרטיים, ציבוריים וממשלתיים אין השלכות לגבי התחרות לשיפור השירות.

משה שרוני: אני רוצה להגיד לכל חברי הוועדה, כי אנחנו דנים כאן באנשים שהגורל התאכזר אליהם, ותפקידנו לעשות הכל כדי להנעים להם את החיים, לעשות להם את החיים כמה שיותר טובים.

משה שיאון: אני לא יודע אם נעשה מחקר במובן המלא של המילה מחקר, אבל אם אנחנו לוקחים את הניסיון שלנו, כולל דוחות פיקוח ושל מה שנעשה בשטח עשרות שנים, אנחנו רואים שאיכות הטיפול במעונות הפרטיים והציבוריים לא נופלת ואולי שווה לאלה שבמעונות הממשלתיים.

משה שיאון: אין פה עניין של שחור לבן.

משה שיאון: יש כאלה וכאלה גם במעונות הממשלתיים.

משה שיאון: אם אנחנו נלווה את עצמנו עם מחקר ובקרה, כדי שנדע שאנחנו עושים את זה ברגישות הנכונה ובזהירות הנכונה, אז אולי אותו מחקר גם יתמוך.

משה שיאון: הכנו פה דף מפורט לגבי השאלה, איך חישבנו את פערי העלות של 100,000,000 שקלים.

משה שיאון: אם תרצו, אני אוכל לבקש מהתקציבן שלנו לפרט.

דב חנין: אתמול קיימנו פה בוועדה דיון, וחבל, אדוני המנכ"ל, שאתה לא היית איתנו.

דב חנין: אתה היית רואה באופן מעשי, בעולם המציאות ולא בעולם של מודלים כלכליים, איך המציאות הזאת של מעונות מופרטים נראית בסופו של דבר במציאות שאנחנו חיים בתוכה ומה הן הבעיות שאנחנו נתקלים בהן.

דב חנין: אחת המסקנות שלנו אתמול בדיון היתה, שמעבר להערות לאותו אדם שהיה זכיין של המשרד שלכם, יש פה בעיה מעבר למקרה הפרטי.

דב חנין: יש פה בעיה מבנית.

דב חנין: מה היא הבעיה המבנית?

דב חנין: בעיה הנוגעת להפרטת מערכת הרווחה.

דב חנין: כאשר אתה מפריט את מערכת הרווחה, אתה לוקח אלמנטים שמאוד רגישים מבחינה חברתית ואתה מעביר את זה לתחום הרווח.

דב חנין: אם זה יהיה רווחי זה יעבוד, ואם זה לא יהיה רווחי כנראה שזה לא יעבוד.

דב חנין: מה הבעיה?

דב חנין: הבעיה היא שהתנאי להשיג רווח, הוא להוריד עלויות.

דב חנין: זה הכלל הבסיסי של כל גורם הפעיל במגזר העסקי.

דב חנין: כאשר אנחנו מדברים פה על הורדת עלויות, אנחנו מדברים על הדברים הרגישים ביותר, שהם עניינים של טיפול ומזון.

דב חנין: בכל הדברים אפשר לחסוך.

דב חנין: אתה, אדוני המנכ"ל, גם הזכרת כוח אדם.

דב חנין: גם בכוח אדם אפשר לחסוך, ובאמת חוסכים בכוח אדם.

דב חנין: התקנים לא מספיקים, יש מטפלת אחת בכל סוף השבוע, מכניסת השבת עד יום ראשון בבוקר.

דב חנין: היא לא יכולה גם לכבס, גם לנקות, גם להאכיל , גם להאכיל וגם לרחוץ, אבל זה מה שצריך לעשות אם אנחנו מתנהלים כביזניס עסקי.

דב חנין: אנחנו מקצצים בעלויות כוח אדם בעוד היבט, במקום כוח אדם מקצועי אנחנו נשכור את האנשים הכי זולים.

דב חנין: נשכור את האנשים הכי זולים, לא נאפשר להם לצבור ותק, נחליף אותם מדי פעם בעובדים חדשים וכו'.

דב חנין: יש פה בעיה מבנית, שמובילה לכך שכל הרעיון של הפרטת מערכת הרווחה הוא רעיון בעייתי.

דב חנין: זה רעיון בעייתי אצלנו, אבל הוא רעיון בעייתי גם במקומות אחרים בעולם.

דב חנין: לבעייתיות הזאת צריך להוסיף עוד בעיה נוספת, והיא חולשת הפיקוח שלכם.

דב חנין: מסתבר שמצד אחד אנחנו הולכים לצעדים של הפרטה מאוד מהירה, ומצד שני יש מערכת מאוד רזה, מערכת שעברה דיאטה רצינית של פיקוח ושל מפקחים.

דב חנין: בדיון אתמול שמענו על 10 מפקחים שצריכים לפקח על רשימה כל כך ארוכה של מטלות.

דב חנין: ניסינו לעשות חשבון איך האנשים האלה יכולים לעבוד באופן מעשי, ואני לא בטוח שהגענו להסכמה.

דב חנין: בכל מקרה, זאת מתכונת של עבודה אחרת לגמרי מזאת שקיימת היום.

דב חנין: במקרים של הפנימיות הממשלתיות לבעלי פיגור שכלי, יש כמה מוסדות שמתפקדים מאוד יפה.

דב חנין: אנחנו לוקחים מערכת שעובדת טוב לשביעות רצון של כולם, לא יקרה, ואנחנו מפרקים אותה לטובת משהו שאתם לא יודעים אם הוא יהיה יותר טוב או יותר רע.

דב חנין: אני משוכנע, שהוא יהיה יותר גרוע.

דב חנין: אני רוצה להגיד מילה על הנושא של העלויות.

דב חנין: יש בפנינו נייר של המ.מ.מ, ואני מציע לכולנו לקרוא אותו בתשומת לב.

דב חנין: אחד האלמנטים המעניינים שיש בנייר הזה, זאת ביקורת על הניתוח שלכם בנושא פערי העלויות.

דב חנין: לפי הטענה שמופיעה בניתוח, הניתוח שאתם הצבתם איננו הדרך הנכונה להציב את פערי העלויות.

דב חנין: אם אנחנו מדברים על עלויות של פנימיות, פערי העלויות הם שונים.

דב חנין: לכן, יש מקום לפני שהולכים להחלטות דרסטיות לבצע ניתוח יותר מדויק ולהציג אותו בפנינו.

דב חנין: יש משהו מטעה באופן הצגת הדברים שאומר שבסך הכל יש 9 מעונות פנימיות ממשלתיות לבעלי פיגור שכלי.

דב חנין: חשוב לראות היום את התמונה בכללותה.

דב חנין: מבחינת מספרי מטופלים, אנחנו היום מדברים על שליש מהמטופלים שנמצאים במערכת הממשלתית.

דב חנין: מדובר על 1,800 מתוך קצת יותר מ-6,000.

דב חנין: אנחנו מדברים על החלטה דרסטית.

דב חנין: זה לא שכל המערכת מופרטת ורק נשארו בשולים כמה מקומות אנכרוניסטיים מהעבר.

דב חנין: עוד לפני שאתם הולכים למהלך של ההפרטה, אתם כבר התחלתם בדיאטה.

דב חנין: מספטמבר אתם כבר לא קולטים עובדים חדשים למעונות האלה.

דב חנין: עוד לפני שהתהליך יוצא לדרך, אנחנו כבר עכשיו פוגעים קשות במערכת שמספקת שירותים מאוד בסיסיים ודרושים.

חיים אמסלם: זה הפך ממשרד הרווחה למשרד הרווחים.

דב חנין: זאת בהחלט הכותרת.

רן כהן: אני חושב, שהצעד הזה הוא צעד דרסטי.

רן כהן: זאת בריחה של הממשלה והמדינה מאחריותה לטיפול במצוקות החברתיות.

משה שרוני: הממשלה לא בורחת, היא במקום.

רן כהן: הממשלה בורחת מאחריות.

רן כהן: מהכיסאות היא לא בורחת.

רן כהן: לכיסאות כולם נדבקים.

רן כהן: שום תוכן לא נשאר.

רן כהן: אין מהלך חברתי, כלכלי או מדיני.

גאלב מג'אדלה: יש לנו תוכנית מדינית.

רן כהן: כן, שמענו את זה משר הביטחון שלך.

רן כהן: בנושא הזה, אדוני המנכ"ל, אתם מנסים לייצג עמדה אנכרוניסטית.

רן כהן: העולם כולו מבין היום, שהמדינה חייבת באחריות על המצוקות החברתיות שלה.

רן כהן: אנחנו הפכנו להיות הגורם האחרון שבורח מהעניין הזה.

רן כהן: כבר עברנו את ארצות הברית בפערים החברתיים והפכנו למדינה שיש לה את הפערים החברתיים הכי גדולים במערב.

רן כהן: עכשיו אנחנו רוצים למוטט את כל השירותים החברתיים, שמדינת ישראל בעמל בנתה אותם.

רן כהן: כאשר נשארו 28% מהמטופלים באותם 9 מוסדות ממשלתיים, אין סיבה בעולם שמשרד הרווחה - אילולא היה משרד פושט רגל, כי אין לו שר ואין מי שינהל אותו בממשלה.

רן כהן: ..

משה שיאון: תודה.

רן כהן: לא אתה.

רן כהן: השר.

רן כהן: מה זה שר, אני יודע.

רן כהן: גם מה זה מנכ"ל, אני יודע.

גאלב מג'אדלה: לך יותר טוב בלי שר.

רן כהן: העובדה שהחלטה כזאת התקבלה באוגוסט 2004 ולא בוצעה.

רן כהן: זבולון אורלב היה השר.

קריאה: הוא תמך בהחלטה.

רן כהן: הוא תמך בהחלטה, אבל היא לא בוצעה.

רן כהן: היה שר אוצר חזק, והיא לא בוצעה.

רן כהן: העובדה שהממשלה החדשה מקבלת החלטה כזאת בספטמבר האחרון, מעידה על כך שהממשלה ממשיכה בתהליך הזה, שהוא תהליך מאוד קשה ומסוכן.

רן כהן: פתאום המציאו המצאה אדירה, הוקוס פוקוס.

רן כהן: נותנים פחות כסף ונותנים אותו טיפול לבעלי פיגור שכלי.

רן כהן: אין הוקוס פוקוס כזה, אין דבר כזה.

רן כהן: גם אם הדבר הזה נעשה על חשבון זכויות עובדים או שכר עובדים, זה לא נכון במדינה מתוקנת.

רן כהן: אנחנו רוצים שהעובדים הללו, שנותנים את נשמתם, את שעותיהם ואת ימיהם לאוכלוסייה מהקשות של מדינת ישראל, יקבלו את זכויותיהם.

רן כהן: על גבם הולכים לקצץ את התקציב, על הזכויות שלהם, על הותק שלהם?

רן כהן: הרי הם כולם יפוטרו.

רן כהן: זה ברור לגמרי.

רן כהן: למי הם יעברו?

רן כהן: הם ירוצו לשדה התעסוקה כדי לחפש עבודה אצל אנשים שיזכו במכרזים אבל יציעו להם שכר הרבה יותר נמוך וזכויות הרבה יותר קטנות.

רן כהן: הדבר הזה יהיה לרעת המטופלים ולרעת העובדים.

רן כהן: אין הוקוס פוקוס.

רן כהן: במצב הזה התוצאה יכולה להיות קטלנית למטופלים, לבני משפחותיהם ולעובדים.

רן כהן: העניין הזה הוא מאוד מדאיג.

רן כהן: אני לא מאמין, אדוני המנכ"ל, שעושים מהלך כזה מבלי לחסוך כסף.

רן כהן: לא לחסוך כסף שיהיה עוד יותר כסף למטופלים אחרים, אלא לחסוך כסף כדי שהאוצר יוציא פחות כסף למטרות חברתיות.

רן כהן: אין דבר כזה.

רן כהן: כאשר עושים מהלך כזה מתכוונים לקצץ כסף בנושא רווחה וחברה.

רן כהן: זה דבר שלא מקובל עלי, ולכן אני מבקר אותו.

רן כהן: כאשר אני קורא שהולכים לעשות מכרז על ראשם של בעלי פיגור שכלי, זה לא אנושי, זה לא תרבותי, זה לא הומני, זה לא יהודי, זה לא ערבי, זה לא אנושי.

רן כהן: הדבר הזה הוא בעייתי מאוד.

חיים כץ: אני אמשיך מאיפה שסיים חברי רן כהן.

חיים כץ: את מי אתם הולכים לנצח?

חיים כץ: אני אמרתי את זה לביבי לפני שנתיים כאשר הוא רצה לסגור את בית חולים אברבנאל.

חיים כץ: אני הייתי זה שטרפד את זה.

חיים כץ: את מי אתה הולך לנצח?

חיים כץ: אז מה אם הממשלה קיבלה החלטה?

חיים כץ: אז יפטרו את העובדים.

חיים כץ: המטופלים יקבלו עובדים חדשים.

חיים כץ: איך הם יסתגלו אליהם?

חיים כץ: אני שאלתי באברבנאל, אמרו לי הרופאים שהאדם מחליף סביבה.

חיים כץ: הפרטה היא מילת הקסם, פתרון כל החולאים.

חיים כץ: המדינה לא יודעת לנהל ולא רוצה לעשות.

חיים כץ: המדינה פה פושטת רגל.

חיים כץ: את מי אתה הולך לנצח?

חיים כץ: כאשר אתה הולך הביתה בסוף היום מה אתה מסמן?

חיים כץ: את מי אתה מנצח?

חיים כץ: אלה אנשים שאסור לנצח אותם.

חיים כץ: אמר היו"ר, אנחנו צריכים לעזור להם.

חיים כץ: כל הסיפורים של ההפרטה, זה שטויות.

חיים כץ: מה שאמר רן על העלויות, הוא צודק.

חיים כץ: מה תעשו, תעסיקו אנשים בשכר מינימום שירמו אותך.

חיים כץ: שמעת על וין-וין שזה נהנה וזה לא חסר.

חיים כץ: אתה לוקח אחד שיהיה חסר וייתן.

חיים כץ: אני לא יודע, מה הוועדה הזאת מסוגלת לעשות, אבל ממה ששמעתי מהיושב-ראש ומשני חברי הכנסת שדיברו לפני, צריך לשים מקלות בגלגלים.

חיים כץ: זה לא יאה למדינה לנצח את האוכלוסיות שאנחנו מדברים עליהם.

חיים כץ: גם אתה כנציג משרד הרווחה, זה לא יאה.

חיים כץ: איפה שנוכל לטרפד את זה, ולא מעניין אותי אם זה נתניהו או לא נתניהו.

חיים כץ: נתניהו רצה לסגור את אברבנאל, ואני טרפדתי את זה.

חיים כץ: אין לך שר, אז אתה לא יכול לדבר איתו.

חיים כץ: אבל תלך הביתה, תעשה חושבים ותגיד, טעינו וזה לא הזמן ולא המקום.

משה שרוני: בוא נבהיר דבר אחד, זאת החלטת הממשלה ולא החלטת המנכ"ל.

משה שרוני: בוא לא נתנפל בצורה לא הוגנת על המנכ"ל.

משה שרוני: זאת החלטת ממשלה, הוא פקיד וזה הכל.

גאלב מג'אדלה: אדוני היו"ר לקח את המשפט הראשון שלי.

גאלב מג'אדלה: קלעת לדעת חכמים.

גאלב מג'אדלה: אין לנו בעיה עם עובדי מדינה, לא עם מנכ"ל ולא עם הדרגים שמתחתיו.

גאלב מג'אדלה: יש לנו התמודדות עם החלטת ממשלה, שאני חבר בקואליציה שלה.

גאלב מג'אדלה: הצוות שנמצא כאן, מהמנכ"ל ועד הדרג האחרון, הם עובדים מסורים ונאמנים, שאנחנו מחזיקים להם אצבעות.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לעזור לכם שתמשיכו בעבודתכם.

גאלב מג'אדלה: תגידו לנו כמה אתם צריכים, ואנחנו נעשה את המאבק כדי להוסיף לכם את התקציב הדרוש.

גאלב מג'אדלה: למען גילוי נאות, אני ביליתי בהסתדרות 29 שנה.

גאלב מג'אדלה: אני נולדתי עם התנגדות עקרונית להפרטה.

גאלב מג'אדלה: איפה שאתה בוחן את ההפרטה, אתה רואה שמי שנפגע הוא האזרח.

גאלב מג'אדלה: אפילו בחוק בריאות ממלכתי שהיתה בו בשורה, אם אתה בודק איזה מס אחיד שילמתי אז ואיזה שירותי קיבלתי אז, איזה שירותי אני מקבל היום, אין מה להשוות.

גאלב מג'אדלה: שילמתי פחות וקיבלתי יותר.

גאלב מג'אדלה: היום אני משלם יותר ומקבל פחות.

גאלב מג'אדלה: זאת הבשורה הכי טובה שהיתה לאלה שלא היו מבוטחים ולגילאים מסוימים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו גם מנסים להחזיר את הגלגל בנושא של הפרטת בית הסוהר.

משה שרוני: למה לעשות הפרטה?

משה שרוני: אפשר לבנות בית סוהר בואדי פוקרה, ושם זה יהיה הכי טוב.

רן כהן: ותשימו שם את אלה שרוצים להפריט את בתי הסוהר.

גאלב מג'אדלה: לכן, אני משתדל לכבוש את כעסי.

גאלב מג'אדלה: אנחנו צריכים לעצור את העניין הזה בכל דרך אפשרית, לגיטימית, חוקית ונכונה, כדי שנמשיך לקדם את המערכת הקיימת.

אריה אלדד: אם היינו עוסקים כאן

אריה אלדד: רק בנושא הספציפי הזה של הפרטת המעונות הללו, היה אפשר לדון בדבר לגופו, אבל נדמה לי שאנחנו עוסקים בסימפטום של מחלה כוללת.

אריה אלדד: הסימפטום הוא לא של איזו שיטה כלכלית אחרת, אלא של רצון של המדינה להתנער מהאחריות ולגלגל אותו לגופים אחרים.

אריה אלדד: ראינו את בבתי הסוהר, ראינו את זה בשירותי אבטחה ושמירה, ראינו את האבסורד בשיאו, כאשר מחצית מהמזל"טים המלחמתיים של הצה"ל מופעלים על ידי גוף מסחרי כלכלי ולא על ידי צה"ל.

אריה אלדד: ראינו את קצה הדרך במלחמה, כאשר ארקדי גידמאק פותח חוף ניצנים כדי לקלוט אוכלוסיות שהמדינה לא מטפלת בהן, כי היא כבר לא יודעת לטפל, כי היא הפריטה את הכל.

אריה אלדד: מישהו סיפר לי שבירושלים היתה כתובת על אחד הקירות: "ארקדי, רוצים ים".

משה שרוני: אבל יש ים לירושלים.

משה שרוני: יש חוף בתל אביב, שקוראים לו חוף ירושלים.

אריה אלדד: בסוף אנחנו מגיעים לאבסורדים האלה.

אריה אלדד: כלומר, אם המדינה לא יודעת לטפל, מישהו צריך להיכנס לזה.

אריה אלדד: אם היה מדובר בכשל תפקודי, אם היה מדובר בגוף ממשלי כושל ורע, אז היה צריך למצוא פתרון לבעיה.

אריה אלדד: אבל לא באו הנה ואמרו לנו שהמעונות הממשלתיים האלה הם רעים, לילדים לא טוב שם והטיפול כושל.

אריה אלדד: לא שמענו ביקורת, אלא רצון לעשות את זה אחרת.

אריה אלדד: אני מציע שלושה דברים ברמה הפרקטית, שייכנסו גם להחלטת הסיכום.

אריה אלדד: אנחנו צריכים לקבל תשובה להערות המ,מ,מ לגבי ניתוח העלויות.

אריה אלדד: אם יש הערות על ניתוח העלויות והשגה על הפערים התקציביים, אנחנו צריכים לשמוע על כך.

אריה אלדד: הדבר השני, צריך לשמוע מה המדינה מתכוונת לעושת ברמת התקנים בנושא פיקוח.

אריה אלדד: אנחנו בפשיטת רגל מוחלטת בנושא פיקוח על השירותים הללו.

אריה אלדד: הדבר השלישי, שלא יקרה שום דבר עד ששר הרווחה יבוא לוועדה ויגן על עמדתו זאת, יהיה מי שיהיה.

משה שיאון: החלטת הממשלה קובע, עד ששר הרווחה יהיה בפועל.

מתי גרינברג: אני רוצה לומר לכם, שאנחנו מודעים על העלות הגבוהה של העובדים.

מתי גרינברג: בשנת 2001 חתמנו על הסכם להוספת דרגה לכל מטפל ומטפלת.

מתי גרינברג: זה עלה הון, אבל ידענו שהמטפלים האלה צריכים לקבל שכר ראוי.

רן כהן: מה השכר הממוצע?

מתי גרינברג: אני לא יכולה להגיד בדיוק, כי זאת גם פונקציה של ותק.

מתי גרינברג: בערך 5,000-6,000 שקלים.

מתי גרינברג: עד אשר חתמנו על ההסכם בשנת 2001, מטפל אחד טיפל בלמעלה מ-20 חוסים.

משה שרוני: אנחנו לא דנים על העובדים כרגע.

מתי גרינברג: אני חייבת לומר שני משפטים.

מתי גרינברג: עד אשר חתמנו על ההסכם בשנת 2001, מטפל אחד טיפל בלמעלה מ-20 חוסים.

מתי גרינברג: בהסכם שלנו אנחנו ביקשנו וקיבלנו מטפל אחד ל-8, מקסימום ל-12 מטופלים.

מתי גרינברג: בנושא השכר, יש כאן הטעיה של כל החברים, וחבל.

מתי גרינברג: כל הנושא של ההפרטה מועתק.

מתי גרינברג: אנחנו לומדים איך אנחנו מפריטים.

מתי גרינברג: מה קרה בארצות הברית?

מתי גרינברג: הפריטו שם את המוסדות, קיבלו את זה חברות פרטיות, אגרו כוח ובאו למשלמי הקצבאות והתשלומים, ואמרו שהם רוצים תוספת.

מתי גרינברג: אז זה חזר כבומרנג.

מתי גרינברג: הם דרשו תוספת, לא היתה ברירה כי כולם היו עצמאיים, ואז ניתנה תוספת וזה חזר כבומרנג.

מתי גרינברג: אני רוצה לספר חוויה אישית, שעד היום אני הולכת איתה.

מתי גרינברג: אני ביקרתי במעונות הפרטיים.

מתי גרינברג: אני ראיתי מה שנעשה.

מתי גרינברג: עובדים רדפו אחרי ואמרו לי, שהם מקבלים שכר מינימום ולא מקבלים תוספת על שעות נוספות.

מתי גרינברג: פגשתי נער צעיר בן 18 עם פיגור שכלי, זב דם, קשור לכסא, כולו פצוע.

מתי גרינברג: היתה שם עובדת לצדו שהלכה איתי מביתן לביתן, וכאשר היא היתה צריכה עזרה היא היתה קוראת לאותו מוחמד שהיה בבניין הראשון.

מתי גרינברג: החיסכון הזה בעובדים, במזון ובכל השאר, הוא הגורם שמביא את הדיון לכאן, כדי לחסוך בעלויות.

מתי גרינברג: משרד הרווחה בנושא הזה פשט את הרגל.

ראובן סמואל: בפתיחת הדיון אני רוצה למחות על כך שמי שאחראי על ההחלטה ויכול לייצג אותנו בממשלת ישראל, לא מצא לנכון להיות פה אפילו פעם אחת.

ראובן סמואל: אני צריך למחות מול פקידים ולא מול השר, שהוא זה שיכול להשפיע על ההחלטה.

ראובן סמואל: זה חבל מאוד ומצער אותי מאוד.

ראובן סמואל: אני שומע פה ויכוחים על כסף.

ראובן סמואל: רבותיי, אתם מדברים על חייהם של הילדים שלנו.

ראובן סמואל: הכסף לא מעניין אותי.

ראובן סמואל: מעניין אותי שלילדים האלה יהיו חיים נורמאליים וסבירים, כמו שיש לכל אחד מאיתנו.

רן כהן: זה לא רק ילדים.

ראובן סמואל: אני קורא להם ילדים כיו"ר אקי"ם.

ראובן סמואל: כאשר אמא שלי בגיל 42 קראה לי ילד ואמרתי לה שאני לא ילד, אמרה לי שאני כל החיים יישאר ילד שלה.

ראובן סמואל: כל עוד אני חי ואני יו"ר אקי"ם, האנשים עם פיגור שכלי יישארו ילדי.

ראובן סמואל: אני אב לבן עם פיגור שכלי בן 32, שנמצא מחוץ לבית.

ראובן סמואל: ביום שהוא נולד האמנו שכל החיים אנחנו נחזיק אותו בביתנו.

ראובן סמואל: היינו צעירים ולא ידענו מה צפוי בעתיד.

ראובן סמואל: הנה בגיל 28-29 הרגשנו שקשה לנו איתו, ונאלצנו למצוא לו פתרון מחוץ לבית.

ראובן סמואל: ביום שהוצאנו אותו מחוץ הבית לאחד המקומות הכי יפים במדינת ישראל, זה גרם לו לרגרסיה והוא הפך להיות אלים, הוא הרביץ לסביבה שלו.

ראובן סמואל: אחרי מספר חודשים רצו לאשפז אותו בבית חולים גאה, כי חשבו שאולי זה הפתרון.

ראובן סמואל: אני נלחמתי בזה ועצרתי את זה.

ראובן סמואל: התחילו לעשות לו טיפול מיוחד עם כדורים, והצליחו לעצב אותו.

ראובן סמואל: אחרי 4 חודשים המטפל שלו, שהוא בחור צעיר ועבד כבר שנתיים במערכת, החליט לנסוע לגואה.

ראובן סמואל: עוד פעם הוא עבר את אותה טראומה.

ראובן סמואל: המנכ"ל אמר בחצי משפט, שהולכת להיות הפרטה עם שינוי קטן של עובדים.

ראובן סמואל: זה לקחת 2000 משפחות ולערער את היציבות שלהם.

ראובן סמואל: אשתי עד היום כאשר מקבלת טלפון מההוסטל, אי אומרת אוי ואבוי אולי הוא עוד פעם הרביץ.

ראובן סמואל: המלחמות במשפחה, החרדות של ההורים, לא ניתן לקנות ולפתור בכסף.

ראובן סמואל: אולי את הבעיות של משרד הרווחה אפשר לפתור בכסף, אבל את החיים של המשפחות האלה אי אפשר לפתור בכסף.

ראובן סמואל: אל תנסו להפוך את זה למסחר.

ראובן סמואל: אני שומע, שהמנכ"ל אומר שהוא לא מצליח להחליף עובדים.

ראובן סמואל: זאת אומרת, חוסר יכולת של משרד ממשלתי לתפקד מביא להחלטה לערער את החיים של הילדים שלנו.

אבנר זקן: הבן שלך לא נמצא במעון ממשלתי.

ראובן סמואל: מה זה קשור.

נעמי רז: אנחנו היינו פה אתמול אורחים, וכולנו היינו מזועזעים ממה ששמענו פה.

נעמי רז: ראינו מסגרת פרטית עם כשל של פיקוח, אם אי יכולת לתת תשובות למערך הפיקוח שנמצא היום במעונות הפרטיים והציבוריים במדינת ישראל.

נעמי רז: אנחנו הולכים עכשיו להכניס עוד 2,000 ילדים למערכת שאין עליה פיקוח.

נעמי רז: אין תשתית של פיקוח שמסוגלת להכיל היום את ההפרטה של המעונות האלה.

נעמי רז: כמו שנאמר כאן, אנחנו ציבור של הורים מאוד מודאגים.

נעמי רז: אנחנו מודאגים מכל שינוי, מכל דב שקורה לילדים.

נעמי רז: אני אמא לילד שהיה במעון ממשלתי ועבר הפרטה.

נעמי רז: אנחנו נתנו את ידנו והלכנו עם המערכת.

נעמי רז: זה היה המעון הראשון שהופרט במדינה ישראל, הכפר השבדי.

נעמי רז: הלכנו ביחד איתם מהסיבות שכאן העלו, יש מכרזים וכל קופסת לק צריכה לעבור 3 מכרזים.

נעמי רז: נכון, יש בעיות במעון ממשלתי כמו בכל מערכת ממשלתית.

נעמי רז: לקח 10 שנים ראשונות עד אשר המעון הזה התייצב.

נעמי רז: היתה תחלופה איומה של עובדים.

נעמי רז: היה רצון טוב להועיל ולשפר, אבל עבר הרבה על גב האנשים המפגרים בתוך המעון עד אשר זה התייצב, עד שהיתה שיטה, עד שנתנו היתרי בנייה.

נעמי רז: כל הזמן שמעתי ממנהלי המעונות שחסר כסף ומקצצים.

נעמי רז: הם אמרו שהם נותנים מטפלים יותר מהתקן באמצעות כל מיני תרומות.

נעמי רז: עכשיו אנחנו הולכים לעשות את זה עם 9 מעונות.

נעמי רז: יש כאן דוח של מבקר המדינה משנת 2004, שאומר שלא נבדקו ולא אומתו נתונים.

נעמי רז: איך אני כהורה יכולה לישון בשקט בבית עם מהלך כזה, שהולך לפגוע באיכות החיים של הילדים שלנו.

ליאה נתן- מרציאנו: גם אני אמא של ילדה בחינוך מיוחד.

ליאה נתן- מרציאנו: אני חושבת, שלא צריך להמשיך ולחזור על כך שההפרטה היא חוסר האחריות של הממשלה וגם חיסכון כספי.

ליאה נתן- מרציאנו: אם רוצים לטפח, זה לא לטפח את העסקנים והיזמים להרוויח על ראשם של ילדנו.

ליאה נתן- מרציאנו: אולי אפשר לטפח יזמות של הורים ושל אזרחים לקחת אחריות בקהילה על הילדים האלה, ולעודד יוזמות מקומיות ולפתוח יותר מקומות בקהילה עבור הילדים האלה.

ליאה נתן- מרציאנו: אז יהיה אותו חיסכון שאתה מציין אותו, שכתוצאה מהבירוקרטיה מתרחש.

ליאה נתן- מרציאנו: חלק אומר מה זאת הפרטה, וחלק אומר למה לא הפרטה.

ליאה נתן- מרציאנו: משהו כן צריך לקרות, כי משהו רע קורה בכל זאת.

ליאה נתן- מרציאנו: בכל להתעסק בלהגדיל את המכסות של הילדים האלה, לשפר את איכות החיים שלהם, פה מביאים אותנו לעמדת התגוננות ולהגיד: תצילו אותנו מההפרטה.

ליאה נתן- מרציאנו: זאת לא השאלה.

ליאה נתן- מרציאנו: כאן היו צריכים לדון ביחד עם שר הרווחה, איך משפרים את חיי הילדים שלנו.

משה שרוני: זה נושא לא קל, זה נושא מורכב וכבד.

רונית אילתי-ממן: יש לי בת במעון ממשלתי, שהיום היא בת 35.

רונית אילתי-ממן: למען הצדק והאיזון צריך להדגיש שלא כל המעונות הפרטיים רעים, לא כל המעונות הציבוריים רעים, לא כל המעונות הממשלתיים רעים.

רונית אילתי-ממן: בכל אחד מהסקטורים הללו יש כאלה ואחרים, טובים ופחות טובים.

רונית אילתי-ממן: אחד הדברים שמייחדים אותנו פה בישראל וחשוב מאוד לשמור עליו, זה שמירה של משק עם הרבה טיפוסים של בעלויות.

רונית אילתי-ממן: תחרות אמיתית לא יכולה להתקיים כאשר יש טיפוס אחד או שניים בסך הכל.

רונית אילתי-ממן: מתחילות קורפורציות, ובארצות הברית גורמים מאוד מעניינים נכנסו לסיפור, שמה להם ולשירותי רווחה.

רונית אילתי-ממן: זה יקרה גם פה אם אנחנו נמשיך בדרך הזאת.

רונית אילתי-ממן: אני מברכת את חברי הכנסת, ששומרים שהמהלך הזה לא יתבצע.

רונית אילתי-ממן: אם אנחנו רוצים לשמור על איזונים ובלמים במערכת שנותנת שירותים לילדים שלנו, צריך לשמור על הטיפוסים הקיימים ולא לשנות את המצב הקיים.

רן מאור: אני הורה לשני ילדים עם פיגור שכלי.

רן מאור: יש לי ניסיון גם מבחינת שינויים ארגונים במשרדי ממשלה, ואני גם למעלה מ-30 שנה בעסק עם שני הילדים שלי.

רן מאור: הילדים שלי היו גם במעונות פרטיים וגם בציבוריים.

רן מאור: היום הם במעון ממשלתי.

רן מאור: אפשר להגיד שיש מקום לשיפור, אבל אנחנו שבעי רצון מהמצב הקיים.

רן מאור: לפני כמה חודשים נפלה ההחלטה הזאת שמבוססת על החלטה קודמת, שמנומקת בשני הסברים: שיפור השירות וחיסכון של 100,000,000 שקלים.

רן מאור: לגבי החיסכון, אפשר להוכיח שזאת טעות חישוב.

רן מאור: לגבי שיפור איכות הטיפול, דיברו הרבה.

רן מאור: הייתי רוצה לציין, שכדאי לשמוע את האנשים המקצועיים.

רן מאור: אני אקריא קטע ממכתב של מנהלי המעונות: " ההצעה להפרטת המעונות הממשלתיים לאנשים עם פיגור שכלי מבוססת על נתונים לא מדויקים, ולעניות דעתנו, גם על קביעת עובדות שאינן נכונות.

רן מאור: ההצעה איננה מביאה בחשבון את הקשיים שמציבה ההפרטה בתחום שירותי הרווחה, מגבלות בתחומי פיקוח ובקרה, חשש לקרטליזציה של השירות והצורך בסמן ימני חיובי, אותו מהווים המעונות הממשלתיים.

רן מאור: כמו כן, ההפרטה תהפוך את השירות הניתן לאדם עם פיגור שכלי לטוב פחות, ועם הזמן גם ליקר יותר".

רן מאור: את זה כתב הצוות הכי מקצועי במשרד, מנהלי אותם 9 מעונות.

רן מאור: הוזכר כאן גם דוח מבקר המדינה.

רן מאור: לדוח מבקר המדינה היו הרבה סעיפים שדיברו כנגד ההפרטה, אין מספיק כוח אדם לפיקוח.

רן כהן: בסוף זה יעלה הרבה יותר כסף.

רן מאור: אני מבין, שכנראה רק ממשלה יכולה לשנות את ההחלטה של עצמה.

רן מאור: איך הוועדה גורמת לשינוי?

רן מאור: נוצר מצב בו אותם 2,000 משפחות חיות היום בחרדה גדולה, כי הן יודעות שכל יום תחול ההפרטה.

מתילדה גרינברג: גם העובדים.

מנחם וגשל: ממשלה זה דבר רחב.

מנחם וגשל: אם אני ממשלה, אני מדבר על עצמי.

מנחם וגשל: לי אין שום רצון לברוח מאחריות.

מנחם וגשל: ההפך הוא הנכון.

מנחם וגשל: אנחנו צריכים לקחת אחריות, אבל אנחנו צריכים להסתכל על המציאות בעיניים פקוחות.

מנחם וגשל: אפשר להשתמש בהרבה מאוד סיסמאות.

מנחם וגשל: אני עבדתי במערכת המוסדות כל ימי חיי.

מנחם וגשל: עבדתי גם למעלה משנה באגף הטיפול באדם המפגר.

מנחם וגשל: אני מכיר את מרב האנשים, כולל את מנהלי המעונות.

מנחם וגשל: אני יודע על הבעיות הקשות שיש למערכת הפרטית והציבורית, ואני יודע על הבעיות הקשות שיש למערכת הממשלתית.

מנחם וגשל: רוצה לומר, שבמערכת הממשלתית יש בעיות.

מנחם וגשל: אפשר לומר, שבגלל שהמערכת הממשלתית לא יכולה לפתור את הבעיות, אז בורחים.

מנחם וגשל: זה לא נכון.

מנחם וגשל: יש כאן בעיות שמובנות לתוך התהליך של המערכת הממשלתית, שמקשות מאוד על טיפול נכון באוכלוסיית המפגרים.

מנחם וגשל: מאידך, יש כאן חששות גדולים מאוד של ההורים ושל חברי הכנסת, שעלו פה בדיון ואי אפשר להתעלם מהם.

מנחם וגשל: אני מציע, לא לבוא ולומר היום כן או לא.

מנחם וגשל: בשביל שאני אוכל לישון בשקט, חשוב מאוד ליווי של המערכת הציבורית כדי שנעשה את הדברים נכון.

מנחם וגשל: לא צריך להגיד שההצעה שעולה כרגע היא הצעה לא נכונה.

מנחם וגשל: יש לנו הרבה מאוד סיבות.

מנחם וגשל: יושבים כאן הורים ומנהלים של מוסדות ממשלתיים, שבאו אלי בתקופה שעבדתי באגף לטיפול באדם המפגר ואמרו לי שאי אפשר לנהל ככה מערכת.

מנחם וגשל: אני לא רוצה לומר, שאני בעד העובדים ואני דואג מה יהיה על העובדים.

מנחם וגשל: אני רוצה לומר, שאני לא רוצה להיות במצב בו אני אלך על המהלך הזה ואני אזיק למטופלים במעונות.

מנחם וגשל: הרווח הכלכלי לא מעניין אותי כרגע.

מנחם וגשל: אני אומר את זה לראובן סמואל.

מנחם וגשל: כאשר עבדתי באגף לאדם המפגר, לא היה דיון אחד שבו הוא לא נכנס ואמר לי שחייבים לשפר את נושא התעסוקה לאנשים עם פיגור.

מנחם וגשל: אם נצליח ברווח הכספי הזה לשפר את התעסוקה ואיכות החיים שלהם, עשינו טובה.

מנחם וגשל: אני מבקש, שתהיה בקרה ציבורית עלינו, שנצטרך לדווח על כל תהליך, כדי שלא יהיה מצב שמרוב רצון טוב נזיק.

נאדיה חילו: אני ממש מברכת את אדוני על הישיבה הזאת, שהיא המשך של קו מאוד ברור שהוועדה הזאת נוקטת בראשותו של יו"ר הוועדה.

נאדיה חילו: רק אתמול היה פה דיון קשה, שהצביע על כמה במקום מסוים הנושא של ההפרטה הזיק.

נאדיה חילו: הילדים לא יכלו לבוא לכאן, אבל ההורים והאפוטרופוסים כן היו כאן.

נאדיה חילו: מבחינה ערכית, אני לא מאמינה בנושא של ההפרטה.

נאדיה חילו: אני נדהמתי לשמוע, שאנשי הרווחה ישבו כאן אתמול ודיבר על 550 מוסדות לילדים ומבוגרים עם צרכים מיוחדים, כאשר ישנם רק 10 מפקחים מטעם הרווחה.

נאדיה חילו: בכל חישוב מתמטי, זה מעט.

נאדיה חילו: גם אם הם מאוד יתאמצו, הם יוכלו להגיע פעם ב-4-6 חודשים להגיע למעון.

רן כהן: מספר המפקחים כל הזמן הולך וקטן.

נאדיה חילו: אני לא יודעת אם נוכל להחזיר את הגלגל אחורה.

נאדיה חילו: יש פה שני מסלולים.

נאדיה חילו: לגבי המוסדות שהופרטו, חייבים למצוא מערכת ממוסדת של בקרה.

נאדיה חילו: אני לא אומרת שכל המוסדות לא בסדר, אבל אנחנו אמורים לקבל את הנתונים, על מנת שנשב שקטים עם השליחות שכל אחד מאיתנו לקח על עצמו.

נאדיה חילו: לגבי הפרטות בעתיד, לא צריך למהר.

נאדיה חילו: צריך לשבת ולשקול.

נאדיה חילו: אותי לא מעניין החלק הכספי.

נאדיה חילו: הפוקוס בעניין הזה צריך להיות טובת החוסה.

נאדיה חילו: הוא צריך להיות מרכז קבלת ההחלטות.

נאדיה חילו: בנושא של ההפרטות, אני לא יודעת אם המשימה הזאת תמיד מתבצעת.

משה שיאון: אני מסתכל פה על כל העובדים שלי במשרד, ואני יכול להגיד כי רק דבר אחד עומד לנגד עיננו, טובת הדיירים ושיפור השירות.

משה שיאון: אני אומר את זה עוד פעם ועוד פעם.

משה שיאון: חבר הכנסת כץ, אתה זעזעת אותי.

משה שיאון: אני לא רוצה לנצח אף אחד.

משה שיאון: על מה מדובר פה, על מלחמה?

משה שיאון: אני חוזר לאנשים שלנו בתוך המערכת, אנחנו לא רוצים לנצח כלום.

משה שיאון: אנחנו עובדים עשרות שנים במערכות האלה, ואני מסתכל לך בעיניים.

משה שיאון: אנחנו לא רוצים לנצח כלום.

משה שיאון: אנחנו רוצים להוביל מערך ורק לשפר.

משה שיאון: עולה השאלה, איך.

משה שיאון: אנחנו אמרנו לעצמנו ולאוצר, כי יש פה כלים שלובים.

משה שיאון: מצד אחד יש פה את הנושא של גורמי חוץ והפרטה, ומצד שני כלי הפיקוח.

משה שיאון: יש לנו ויהיו לנו את הכלים האלה.

משה שיאון: אמרנו, כל התקציב הוא לשיפור השירות.

משה שרוני: אני רוצה לסכם את הישיבה.

משה שרוני: החלטת הממשלה להפריט מעונות ממשלתיים לבעלי פיגור שכלי מעוררת התנגדות גורפת של אקי"ם ונציגי ההורים של החוסים בפנימיות.

משה שרוני: לדעת הוועדה, השאלות המתעוררות נוכח ההחלטה הזאת מורכבות ורגישות במיוחד, כיוון שאנו עוסקים במסגרות המטפלות באנשים חסרי ישע, התלויים כמעט באופן מוחלט בזולת.

משה שרוני: החלטתי למנות ועדת משנה של 6 חברי כנסת בראשות חבר הכנסת רן כהן, ובהשתתפות חברי הכנסת: פרופ' אריה אלדד, עמי איילון, חיים כץ, חיים אמסלם וגאלב מג'אדלה, לפקח על המהלכים והדיונים ליישום החלטת הממשלה, ועל מנת לגבש את עמדת הוועדה בנושא.

מתילדה גרינברג: לא הוספתם את נציגות העובדים.

מתילדה גרינברג: היו"ר משה שרוני: זאת ועדה של הכנסת.

מתילדה גרינברג: תודה רבה, הישיבה נעולה.