ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 90, 2007-01-09 10:30

גאלב מג'אדלה: בוקר טוב לכולם.

גאלב מג'אדלה: אני שמח שאנחנו תורמים את חלקנו בנושא קידום עסקים קטנים ובינוניים, ונענינו לבקשת השדולה לתרום את מה שאנחנו יכולים לתרום.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נפתח את הדיון.

גאלב מג'אדלה: האם תרצו להציג את העניין קודם?

משה שמעון שימי: מה שהיושב ראש רוצה.

גאלב מג'אדלה: כאן היום אנחנו פחות פורמליים, אנחנו רוצים לקדם את העסקים הקטנים והבינוניים.

גאלב מג'אדלה: אז מה שטוב לכם נעשה היום.

גאלב מג'אדלה: כסף אתם לא רואים אז לפחות תקבלו כבוד, יחס.

משה שמעון שימי: אין לנו מה להתלונן אצלך, לפחות.

משה שמעון שימי: אצלך תמיד קיבלנו יחס ויישר כוח.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו קודם כל רוצים לשמוע איך אתם רוצים שנסייע בידיכם.

משה שמעון שימי: אני רוצה קודם כל לציין בשמחה, גם בשמי וגם בשם החברים – ראיתי שהכנתם נייר עמדה מתומצת על ידי הוועדה, והוא למעשה מפרט בצורה די מדויקת את הקשיים בהם מתמודד העסק הקטן, מרגע שמקימים אותו ותוך כדי הפעלתו.

גאלב מג'אדלה: ביקשנו ממרכז המחקר והמידע שלנו, באמצעות אורי טל שנמצא כאן, שיאירו את עינינו ויביאו לנו את העובדות, כפי שאנחנו עושים את זה בדרך כלל בכל ישיבות הוועדה והדיונים שלנו, והוא באמת נתן עבודה ברוכה.

גאלב מג'אדלה: אם אתם רוצים לשמוע ממנו – אני מוכן ברצון.

משה שמעון שימי: אוקי.

משה שמעון שימי: טוב.

גאלב מג'אדלה: אורי, תתרום את חלקך לדיון ותאמר לנו.

אורי טל: הנתונים בסך הכל ידועים, אני אחזור על העיקריים: יש כ-400,000 עסקים קטנים ובינוניים.

אורי טל: בשנת 2005 נפתחו 45,000 ונסגרו 39,000, כלומר – כ-6000 שרדו.

דוד אזולאי: למה אין נתון מ-2004?

אורי טל: חשבתי שיהיה יותר נכון להביא מ-2005.

דוד אזולאי: אני לא סתם אומר את זה.

דוד אזולאי: אני יודע שב-2004 היתה התמוטטות גדולה של עסקים קטנים, כתוצאה ממדיניות הממשלה הקודמת.

דוד אזולאי: היו בעיות קשות בעסקים קטנים.

דוד אזולאי: אני יודע את זה כי העליתי הצעה דחופה לסדר היום.

דוד אזולאי: היו בעיות קשות בעסקים קטנים.

אורי טל: אני מקבל את ההערה.

אורי טל: - - - הנגיעה פה בישיבה תהיה לגבי הרשויות המקומיות, והטיפול העיקרי בהיבט הזה זה בנושא רישוי עסקים וארנונה.

אורי טל: כלומר: כיום יש מורכבות ברישוי עסקים, זה ידוע, ויש גם ועדה בראשות קובי הבר, הממונה על התקציבים, שעדיין לא חתמה על המסקנות הסופיות וההמלצות - - -

משה שמעון שימי: הבנתי שיצאו אתמול, רק לא ראיתי אותם.

אורי טל: גם אני לא.

אורי טל: לגבי ארנונה – כל מה שרשות מקומית יכולה לעשות בארנונה, כלומר: הנחות מסוימות לבתי עסק - שכרגע אין באופן כללי - כל הנחה כזאת צריכה את אישור משרד הפנים, זאת אומרת שזה בעצם בדרג מעל הרשויות המקומיות.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, שמעון.

משה שמעון שימי: אכן, העבודה שנעשתה והוצגה כאן קודם, אכן מייצגת את הבעייתיות בכל מה שקשור בעסקים הקטנים.

משה שמעון שימי: היום, כשהכנסת מארחת את הרשות לעסקים קטנים ואת העסקים הקטנים עצמם, היא נותנת ביטוי, שלצערי לא בא יום ביומו, לכך שהמנוף הכלכלי הגדול ביותר במדינת ישראל, שיכול לתת פתרונות תעסוקתיים-כלכליים, הם העסקים הקטנים והבינוניים.

משה שמעון שימי: אבל תשומת הלב מבחינת הפעילות הממשלתית, היא בעיקר העסקים הגדולים שמקבלים סיוע באמצעות מרכז ההשקעות, עם תוכניות של אזורי עדיפות לאומית וכיוצא בזה.

משה שמעון שימי: שתי הנקודות שהוצגו קודם כבעייתיות מבחינת השלטון המקומי, אני מכיר אותן גם בהיותי ראש עיר לשעבר, וגם מתוך מה שאנחנו כרגע נתקלים פה במסגרת המט"ים (מרכזי טיפוח יזמות) שלנו, והוועדה פה יכולה לתרום תרומה גדולה מאד בשתי הנקודות האלה.

משה שמעון שימי: האחת היא רישוי עסקים והשנייה היא הארנונה.

משה שמעון שימי: גם בנייר העמדה שהכנתם פה אנחנו רואים אבסורד שדווקא בבית המחוקקים עוברים עליו לסדר היום.

משה שמעון שימי: אנחנו מחנכים את העסקים הקטנים להתחיל ברגל שמאל.

משה שמעון שימי: ברגע שאתה נותן לעסק קטן אפשרות להיפתח בלי רישיון עסק, אתה נותן פתח, כך שהוא יודע שהוא יכול לפעול ללא רישיון.

משה שמעון שימי: היו מצבים כאלה גם בעבר, שהכשירו מצבים של התחלות בניה.

משה שמעון שימי: מה שאני מציע, אדוני היושב ראש, במסגרת הפעילות של ועדת הפנים, להכניס במסגרת הסדרי רישוי עסקים, כמו בוועדה לתכנון ובניה, ועדת רישוי ראשונית שבודקת את הפעלת העסק מול קריטריונים מצומצמים, כדי שהעסק יפעל, אפילו עם רישיון זמני, לשישה או שבעה חודשים, ובזמן הזה האדם יודע שהוא יכול להוציא לעצמו את הרישיון.

משה שמעון שימי: לא להתחיל ולהפעיל את העסק ללא רישיון, מגיעים אחר כך הפקחים ורושמים דוחות ויוצרים אינטראקציה שלילית בין הרשות המקומית לבין העסק כבר מההתחלה.

משה שמעון שימי: ואז הולכים לראש העיר או ליועצת המשפטית שיבטלו דוחות, או לא יבטלו דוחות.

משה שמעון שימי: אני מאד שמח על המסמך הזה כי הוא מציין את זה, שהעסק מתחיל לפעול.

משה שמעון שימי: הוועדה אומרת: אנחנו לא יכולים לדון על עסק שעוד לא פתוח, לא קיים.

משה שמעון שימי: אז אם העסק צריך להיות קיים, צריך שיהיה לו רישיון זמני לפחות.

משה שמעון שימי: אז אני מבקש שאדוני – יש לו הזדמנות לתקן אחד העיוותים בדרך זו.

גאלב מג'אדלה: אתה מוכן שתעבירו לנו – לכם יש יועצים משפטיים שלכם - -

משה שמעון שימי: יש לנו יועצים משפטיים?

גאלב מג'אדלה: אני מניח.

גאלב מג'אדלה: יש גוף שאין לו יועצים משפטיים?

גאלב מג'אדלה: תכינו לנו הצעת חוק, חבר הכנסת אזולאי ואני מוכנים, ברגע שתעבירו לנו, באותו יום, לתת אותה לבדיקה משפטית על ידי הגורמים שלנו ולקדם אותה.

משה שמעון שימי: אוקי, אני אבדוק את זה.

גאלב מג'אדלה: יש יותר טוב מזה?

משה שמעון שימי: אתה מטיל עלינו להכין לך הצעת חוק.

גאלב מג'אדלה: תכינו לנו את השלד.

גאלב מג'אדלה: לא את הצעת החוק.

גאלב מג'אדלה: את השלד של הנוסח.

חנה מזור: השלד כבר קיים.

גאלב מג'אדלה: בסדר, תנו לנו את זה.

דוד אזולאי: על מנת שנוכל להביא את זה לידי ביטוי.

גאלב מג'אדלה: תעבירו את זה ליועצים המשפטיים שלנו והם יכינו לכם את זה כדי שתאשרו את זה.

משה שמעון שימי: אנחנו מרימים את הכפפה.

גאלב מג'אדלה: ואני וחבר הכנסת אזולאי נקדם את זה.

גאלב מג'אדלה: כי הגישה היא נכונה וטובה.

גאלב מג'אדלה: במקום שמשרד הפנים ייזום את זה, או הממשלה, אנחנו נעשה את זה.

משה שמעון שימי: כן, אני חושב שאתה צודק.

משה שמעון שימי: אני חושב שיועץ משפטי – יש פה מחלקה משפטית של משרד הפנים.

משה שמעון שימי: מן הראוי שמשרד הפנים ייתן את דעתו בעניין.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נשתף אותם.

משה שמעון שימי: ואולי הם היו צריכים להכין את זה, אבל אנחנו נרים את הכפפה כיוון שאנחנו עוסקים בעסקים קטנים יום יום.

משה שמעון שימי: ננסה נעזור להם.

משה שמעון שימי: וברשותך, אדוני, מלבד הנושא של מתן אישור זמני לצורך הפעלת העסק, אנחנו נציין בתוך המסמך שלנו גם את המישורים בדרך לאישור.

גאלב מג'אדלה: נלך על שני שלבים.

גאלב מג'אדלה: רישיון זמני של שנה, ובתום השנה הזאת יצטרך לעמוד בתנאים של החוק כדי שיהיה לו רישיון קבוע.

גאלב מג'אדלה: נלך לחמש שנים או שלוש שנים, כדי שלא כל שנה יתחיל את הסיפור מחדש עם הרשות המקומית.

משה שמעון שימי: אוקי.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, נדמה לי, אם אינני טועה, מנהלת הוועדה אולי זוכרת, שהתקיים כאן דיון בוועדה, בזמנו, ונדמה לי שזו היתה אחת ההחלטות, לתת רישיון זמני למשך חצי שנה או שנה - -

יפה שפירא: שנה.

דוד אזולאי: ולאפשר את הרצת העסק.

דוד אזולאי: נדמה לי שכך היתה ההחלטה.

יפה שפירא: דיברנו על הסרבול הגדול שבתהליך.

דוד אזולאי: אז קיבלנו את ההחלטה הזאת כדי לפשט את זה.

גאלב מג'אדלה: מי היה ראש הוועדה?

דוד אזולאי: עבדך הנאמן.

גאלב מג'אדלה: אז בטח שאתה זוכר.

דוד אזולאי: כן, אבל הגיל עושה את שלו, אז אני מסתמך על מנהלת הוועדה שיש לה, בלי עין הרע, זיכרון מצוין.

דוד אזולאי: אז אני אוהב להשתמש בזיכרון שלה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

משה שמעון שימי: אני אנסה במסמך שלנו להגיש גם את ההצעה שלנו לפישוט התהליכים, כדי שלא יהיו כל כך מסורבלים ומעכבים את העסק.

משה שמעון שימי: דבר נוסף - הארנונה.

משה שמעון שימי: תראו, רבותיי.

משה שמעון שימי: עסקים גדולים שמקימים אותם דרך מרכזי השקעות, נהנים – וזה בסדר מבחינתנו – מהטבות באזורי עדיפות לאומית ובצורה אוטומטית נהנים מפטור בארנונה.

משה שמעון שימי: שנתיים ראשונות פטור מלא, שנתיים לאחר מכן 50%, שנתיים לאחר מכן 25%, עד שמגיעים לתשלום מלא.

משה שמעון שימי: העסק הקטן אין לו אבא כזה, ומן הראוי שהמחוקק במשרד הפנים ייתן על כך את הדעת.

משה שמעון שימי: דווקא עסק קטן, כשאנחנו נותנים לו את תהליכי הליווי, או נותנים לו חונכות ועוזרים לו להכין את התוכנית העסקית, לוקחים בחשבון את כל מרכיבי ההוצאות.

משה שמעון שימי: הוא, לפני שהוא פותח את המספרה או את חנות הפרחים או חנות הממתקים או העיתונים, הוא יודע בהוצאות הקבועות שלו כמה עולה לו יום של פתיחת העסק.

משה שמעון שימי: הארנונה הופכת להיות משמעותית מבחינת סל ההוצאות שלו.

משה שמעון שימי: בעסק גדול – גם שם עובדה היא שנתנו את הדעת לנושא וראו שהוא משמעותי, ואני חושב שבעסק קטן, זה יכול אפילו להפיל את העסק.

משה שמעון שימי: עד כדי כך, אני לא מגזים.

משה שמעון שימי: גם בנייר העמדה שאתם הכנתם כמשרד פנים, ציינתם את זה וישנן הצעות.

גאלב מג'אדלה: אנחנו ועדת פנים, משה, אני לא רוצה שאחר כך תבוא איזושהי מחאה מרוני בר-און.

משה שמעון שימי: תשמע, קודם כל אני יודע שרוני בר-און מאד מתחשב בוועדת הפנים.

גאלב מג'אדלה: יש לו ברירה אחרת?

משה שמעון שימי: יש מי שעושה את זה מחוסר ברירה ויש מי שעושה את זה בהבנה.

גאלב מג'אדלה: זה נכון.

משה שמעון שימי: אני לא רוצה להגן עליו.

גאלב מג'אדלה: לא, לא.

גאלב מג'אדלה: אני אגן עליו.

דוד אזולאי: אנחנו, שתדע, בוועדה הזאת, כל הזמן מגנים על שר הפנים.

גאלב מג'אדלה: זה לוקח לנו הרבה זמן.

משה שמעון שימי: אז זה בסדר.

משה שמעון שימי: הצטרפתי אליכם, אתה רואה.

משה שמעון שימי: בסעיף 2.2 שכתבתם, הסדר לגבי פתרונות הארנונה – הייתי מבקש להפוך אותו.

משה שמעון שימי: קודם כל לקחת בחשבון שנתיים ראשונות לתת פטור מלא.

משה שמעון שימי: כשהעסק סגור, לתת שנתיים פטור.

משה שמעון שימי: כי היום, לידיעת כולם, גם אם עסק סגור, הוא מחויב בארנונה.

משה שמעון שימי: אז יש מקומות שבהם אנשים סובלים ממצוקה כלכלית.

משה שמעון שימי: ואז האדם לא יכול למכור את החנות, הוא לא יכול להפעיל את החנות, אבל את הארנונה הוא חייב לשלם.

משה שמעון שימי: אם הוא לא משלם – הרשות המקומית מחויבת, על פי כל דין, לפעול נגדו.

משה שמעון שימי: זה איזשהו אבסורד.

משה שמעון שימי: אז לפחות למשך שנתיים בן אדם לא יכול להפעיל את העסק – לתת לו אפשרות לקבל פטור נוסף, ובהחלט ברגע שיש ירידה ברמת ההכנסות, ההצעה שלכם בהחלט קונסטרוקטיבית וחשובה לעסקים הקטנים, ואנחנו בהחלט תומכים בזה שיש גם 50% הנחה ברגע שיש ירידה בהיקף העסקים משנה לשנה.

משה שמעון שימי: חבר הכנסת אזולאי הזכיר קודם את שנת 2004, שהיתה שנה קשה במיוחד לעסקים.

משה שמעון שימי: אילו היו נותנים להם 50% הנחה, היה להם יותר קל להתחיל את שנת 2005 ולהתפתח.

משה שמעון שימי: אני מודה לכם, ואם מישהו מהחברים שלי רוצה להשלים, אז בבקשה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

אהוד ענבר: אני ממרכז השלטון המקומי.

אהוד ענבר: אדוני, רק לנושא של רישיון זמני – בחוק רישוי עסקים מופיע מה שנקרא: רישיון והיתר זמני.

אהוד ענבר: "לא יעסוק אדם בעסק טעון אישור, אלא אם יש בידו רישיון או היתר זמני לפי חוק זה בהתאם לתנאיו".

אהוד ענבר: ובפרשנות מדובר ש"היתר זמני – היתר לעסוק בעסק טעון-רישוי לתקופה שלא תעלה על שנה אחת שיינתן לפני מתן הרישיון".

אהוד ענבר: זאת אומרת, הנושא הזה מכוסה כבר.

משה שמעון שימי: הוא מכוסה ברשות ולא בחובה.

משה שמעון שימי: לכן, ברגע שאתה מחוקק אותו כחובה, כדי לחייב את הרשות – לא שהיא תגיד לו: תתחיל לפעול, ואנחנו נטפל בך, אלא לחייב אותה באמצעותו.

משה שמעון שימי: בשלטון המקומי וגם ברשויות מקומיות, כדי להתמודד עם הבעיה הזאת בחוק התכנון והבניה הקימו ועדות רישוי.

משה שמעון שימי: ועדת הרישוי יכולה לתת הרשאה לפעול עם רישיון זמני, עד שמתכנסת הוועדה כדי לאשר את הרישיון הקבוע.

משה שמעון שימי: וזו הכוונה.

משה שמעון שימי: אנחנו נכין את המסמך.

גאלב מג'אדלה: אתם לא מתנגדים שנקדם את זה בחקיקה?

אהוד ענבר: ההפך.

אהוד ענבר: אנחנו לא מתנגדים.

גאלב מג'אדלה: לא מתנגדים.

גאלב מג'אדלה: כן, בבקשה, אדוני.

2139: שלום לכולם.

2139: אני יושב ראש קבוצה של תעשיות, האחת בחולון, השנייה בבנימינה והשלישית באור עקיבא.

2139: אני שמח להיות כאן כי הייתי בכנסת לפני כעשרים שנה כחבר כנסת, ואני שמח להיות כאן – זה מרגש אותי מחדש, זה דבר אחד, ודבר שני, אני רוצה לתרום לדיון בוועדה לאור הניסיון שלי.

2139: אני התחלתי בתחום העסקי לפני כ-12 שנה.

2139: מאז העסק, למרות הממשלה ולמרות קיומן של רשויות מקומיות שמחבלות ביזמים – ואני אומר דברים מאד קשים - - -

גאלב מג'אדלה: בחלקן, בחלקן.

2139: בחלקן – ברובן.

2139: אני חייב להגיד את המילים כמות שהן, ולא כמו שרוצים לשמוע אותן.

2139: אני אומר, שלמרות הדברים שהם גבוהה גבוהה – פיתוח המשק, רצון לעודד את התעשייה במקום – כל זה רק מילים נבובות.

2139: בפועל, החיים של יזם בארץ ישראל הם חיים של סיוט.

2139: ואדוני יושב ראש הוועדה חייב להקשיב לי, כי אני מדבר על 12 שנות ניסיון, מעסק קטן מאד שהתחלתי, עסק בינוני, ולשמחתי הצלחתי גם להציל בישראל כשלושה עסקים שהיו לפני קריסה, ולמנוע פיטורים של 300 עובדים.

2139: אז יש לי מספיק ניסיון.

2139: נתחיל בנושא הראשון, שהוא רישוי עסקים.

2139: אני חייב להגיד לכם שמדובר בסיוט מתמשך, שגוזל מזמני כמנכ"ל החברה וכיושב ראש החברה.

2139: למעלה מ-50% מזמני מוקדש לנושא רגולטורי, כשמדובר או ברישיון עסקים, או בבניית עסקים חדשים.

2139: 50% מזמני.

2139: במקום לטפל בצמיחת העסק שלי, לפתוח אותו ליצוא, היומן שלי הוא יומן של סיוט מול הרשויות המקומיות.

2139: יש כמה סיבות לכך.

2139: או שהם משוללי כל סמכות – וזה כנראה המצב – להקשיב, לפתור בעיות, פשוט, כנראה, הידיים שלהם כבולות, או שאנחנו מסחטת הכספים שלהם בשביל לסגור את גירעונות התקציב שלהם.

אפרת פרוקאצ'ה: האופציה השנייה.

שלמה דמנגה: - -

קריאות: - -

2139: ואני רוצה להביא דוגמאות, כי אני חושב שאנחנו חייבים להביא דוגמאות מהחיים היומיומיים שלי.

2139: שלי.

2139: אז בואו ניקח נושא ראשון.

2139: כבר חמש שנים היה לי רישיון לצמיתות בעיר מסוימת – תרצו שמות, תקבלו.

2139: חמש שנים לצמיתות.

גאלב מג'אדלה: חמש שנים זה לא לצמיתות.

2139: לא, היה לצמיתות, החוק תוקן, ומחייב אותנו עכשיו לחדש כל חמש שנים.

2139: אני גם לא יודע מהו חידוש של דבר כזה.

2139: אולי צריך להגיש תנאים ולהגיד: אם אתה עושה את אל"ף, בי"ת וגימ"ל, הרישיון שלך ממשיך.

2139: כלומר: אותו רישיון ממשיך, אבל יש לך תנאים לחידושו.

2139: אבל לא מפסיקים אותו.

2139: החיים לא מפסיקים אחרי חמש שנים.

2139: קודם כל צריך להתקין מצב שבו העסק ממשיך, מקבל איזשהן דרישות, יש לו שנה, שנתיים, מפקיד אולי ערבות לביצוע, מול מכבי אש, משטרה וכולי.

2139: אבל ההפסקה הזאת – אני לא מבין למה.

2139: אני חי כחוק, מנהל את עסקי כחוק מול משרד הבריאות, מול הרשויות השונות – למה צריך להפסיק לי את הרישיון?

2139: מה עשיתי?

2139: מה גרמתי?

2139: כל זה כי צריך עוד דלת חירום אחת?

2139: ואגב, המפעל שלי כבר כולו דלתות חירום.

2139: אין מקום לעובדים לעבור.

2139: אני כבר קניתי מניות בחברה שמייצרת דלתות חירום למכבי אש – אני אומר את הדברים בהומור, אבל זו כמעט האמת.

2139: אלה דברים חשובים מאד.

2139: דבר שני.

2139: בשנת 1999 הייתי צריך לחדש רישיון.

2139: אמרו לי: אדוני, אין כבר לצמיתות, עכשיו מתחיל לחמש שנים.

2139: ואז מתחיל הסיוט שנמשך עד היום, לקבל רישיון עסק, כל פעם חצי שנה, עוד חצי שנה ועוד חצי שנה.

2139: מדוע?

2139: כי לפני 45 שנה נבנתה בבניין שלי על ידי מפעל תדיראן, גלריה לא חוקית.

2139: אין אפשרות להסדיר דבר כזה.

2139: צריך להגיש תב"ע חדשה, צריך להגיש את זה למחוזות השונים.

2139: אחרי חמש שנים של סיוטים – כי כל שנה מגיע שוב מכבי אש, כל מה שסיכמת אתו זה חדש.

2139: עוד פעם המשטרה, כי כל שנתיים יש להם ביקורת – סוף סוף מגיעים לדבר הגואל, שמים היטל השבחה של 159,000 שקל.

2139: אני רק רוצה להסביר: המפעל שלי, אחרי מאמצים גדולים, מצליח להרוויח מיליון שקל בשנה, שכולם מושקעים מחדש בשביל לפתח אותו בחוץ לארץ, בשביל לעשות אותו מפעל מודרני.

2139: עוד טבע אחד בארץ.

2139: אוקי.

2139: 150,000 שקל.

2139: לפני חודש קיבלתי אגרת ביוב – היטל ביוב, היטל כבישים, היטל מה שתרצה - 284,000 שקל.

2139: כשבעל הבית, בעל הנכס, אומר: מצדי, תהרוס את הגלריה.

2139: מה זאת אומרת?

2139: 284,000 שקל על משהו שנבנה לפני ארבעים – חמישים שנה?

2139: אמרתי לראש העיר: אני סוגר את העסק.

2139: עד כאן.

2139: חמש שנים של סיוטים.

2139: זה מקרה ראשון.

גאלב מג'אדלה: איזו עיר זאת?

2139: חולון.

2139: וזוהי עיר טובה.

2139: אם אדוני ירשה לי, אני אספר לו דברים מהשטח.

2139: נושא שני: הקמתי בית מרקחת בעיר חולון ברחוב המלאכה באזור התעשייה.

2139: לנו יש סידור עם העירייה שבו אתה יכול לפתוח שם בית מרקחת.

2139: אתה משקיע 200,000$ כדי לפתוח בית מרקחת, אתה משלם ארנונה, משלם הכל, ואז בא פקח עירוני ואומר: אדוני, לא.

2139: ההסדר הזה עם העירייה, כדי לפתוח בית מרקחת באזור, בטל.

2139: ההסדר הזה בטל ולכן יש לך צו פינוי.

2139: מגיע לבית משפט השלום, מפנה, הורס את העסק, סוגר אותו.

2139: מה נמצא שם היום אחרי חמש שנים, חבר הכנסת אזולאי?

2139: אתה יודע מה נמצא שם היום?

2139: יש תעשייה נפלאה שם.

2139: תעשיית חלפנות כסף.

2139: למה?

2139: מאיפה השרירותיות הזאת ?

2139: זה מה שקורה במדורי הגיהינום של רישוי עסקים בישראל.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

2139: עוד לא גמרתי.

2139: אני עוד כמה דקות סוגר.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

2139: אני פותח עסק, מציל עסק, באור עקיבא.

2139: יקרה לך אור עקיבא?

2139: יקרה לוועדה הזאת?

גאלב מג'אדלה: יקרה לכולם.

2139: אוקי.

2139: המקום היה כושל, לפני סגירה.

2139: קיבלתי בקשה ממשרד המסחר והתעשייה, מהבנקים, בוא תציל את העסק.

2139: בא להציל את העסק, יש לו חובות של ארנונה.

2139: המקום היה לפני סגירה, בפשיטת רגל.

2139: אתה מבקש הנחה מעיריית אור עקיבא, לשנה שנתיים, כדי לשקם את העסק שמפסיד שלושה מיליון שקל בשנה.

2139: אין קול ואין קשב.

2139: אף אחד לא מקשיב לך.

2139: זה לא מעניין אותם.

2139: זה לא מעניין אותם, אדוני.

2139: ידיהם כבולות על ידי החוקים, שמותר לו רק פעם בעשר שנים לתת.

2139: אין עם מי לדבר, אדוני היושב ראש.

2139: נושא שלישי ואחרון לפני שאגש להצעות שלי - - -

דוד אזולאי: אין שום אפשרות בעירייה?

2139: אין שום אפשרות.

גאלב מג'אדלה: אדוני חבר הכנסת אזולאי היה סגן שר הפנים, טיפל בעיריות, היה מאד מעורב בנושא העיריות.

גאלב מג'אדלה: אין בעיריה ועדת הנחות לנושא ארנונה לעסקים כמו שיש לאזרחים?

קריאות: אין.

קריאות: אין להם סמכות.

דוד אזולאי: אין.

2139: אין.

2139: גם אין להם גבולות.

2139: ומצדם, תסגור את העסק.

2139: אני שואל אותך, אדוני היושב ראש, מדוע מפעל שמפסיד שלושה מיליון שקל בשנה ואני מנסה להציל אותו - - -

גאלב מג'אדלה: כמה עובדים יש בעסק הזה?

2139: מאה, תשעים עובדים.

2139: היו על סף סגירה בשנה שעברה.

2139: אדוני מוזמן לבקר בו.

גאלב מג'אדלה: איך נקרא המקום?

2139: ברברה וולף, מפעל קוסמטיקה.

2139: מפסיד כסף.

2139: אז רשות מקומית לא יכולה להגיד: השנה אני אלך אתך?

גאלב מג'אדלה: פארק התעשייה קיסריה?

2139: לא, אור עקיבא.

2139: הדברים ברורים.

2139: אתה מוזמן, אני אמציא לך את כל הנתונים אם אתה רוצה, כולל הדוחות הכספיים של 2004, 2005, 2006.

2139: נושא שלישי – אני רוצה להדגיש את הדברים.

2139: מאד חמור - קיבלתי בקשה מארצות הברית לייצר אנטיביוטיקה מסוימת עבורם, החלטתי לפני שנתיים להקים מפעל אנטיביוטיקה בארץ ישראל, לייצוא.

2139: אני כבר התחרטתי, אדוני היושב ראש.

2139: אתה יודע למה?

2139: בגלל בעיות שקשורות לרישוי עסקים וועדות מחוזיות.

2139: אין אפשרות.

2139: פשוט.

2139: יש שם איזה שטח ציבורי פתוח – שהקודם שלי, שנכשל, לכן הצעתי את העסק – שהיה מרובע כזה.

2139: אז במקום מרובע כזה, מרובע כזה, כדי לפתור את בעיית השימוש החריג בשטח ציבורי פתוח.

2139: לא על ידי, אני הצלתי את הכסף.

2139: ההוא גנב כסף, הקודם, גנב חמישים מיליון שקל לספקים וקרס.

2139: הרס את העסק.

2139: קניתי אותו במסגרת הסדר נושים.

2139: שנתיים אחרונות אני מנסה להקים דבר כזה.

2139: זה סיוט, אדוני היושב ראש.

2139: משוגע מי שמקים אותו.

2139: צריך להיות ציוני גדול או אוהב ישראל גדול בשביל להמשיך.

גאלב מג'אדלה: אבל זה לא מספיק מול הבירוקרטיה.

2139: הבירוקרטיה היא נוראית, אדוני היושב ראש.

2139: אתם לא יודעים עד כמה.

2139: זה המקום - ועדת הפנים של הכנסת יכולה לחולל שינוי מהפכני בצמיחה במשק.

2139: זו לא ועדת הכספים ולא ועדת הכלכלה.

2139: פה.

2139: פה יש את כל המחסומים הבירוקרטיים היומיומיים שמחבלים בצמיחת המשק וגם באיכות החיים שלנו.

2139: אנחנו מקבלים הצעות, ממדינת לוקסמבורג, ממדינת שווייץ, אירלנד, פורטוגל, להקים מפעלים תעשייתיים.

2139: תוך שנה יש לך רישיון עסק.

גאלב מג'אדלה: תוך שנה?

גאלב מג'אדלה: לי סיפרו שלהשקיע במדינות האלה שהזכרת – אתה רק נוחת מהמטוס מקבל אותך השר בכבודו ובעצמו עם תיק שיש בו את כל ההטבות שאתה רוצה.

גאלב מג'אדלה: רק תשקיע.

2139: זה נכון.

2139: אבל זה נכון, אדוני היושב ראש.

2139: בידיים שלך – אני אומר את זה בצורה מאד אחראית, אחרי 12 שנות ניסיון - - -

גאלב מג'אדלה: אתה יודע, אצלנו באו משקיעים ממדינה מאד עשירה, בשדה התעופה בן גוריון מצאו שחסרה חותמת בדרכונים – היו ארבעה איש.

גאלב מג'אדלה: חסרה חותמת בדרכונים כי הם לא באו ישירות מהמדינה שלהם, באו דרך גרמניה, כי היו להם עסקים בגרמניה.

גאלב מג'אדלה: אמרו: למה בגרמניה לא שמו חותמת?

גאלב מג'אדלה: שמו אותם במעצר עד ששר הפנים התערב אחרי שבע שעות.

גאלב מג'אדלה: הם לא הבינו למה הם מחכים, למי הם מחכים.

גאלב מג'אדלה: חשבו שראש הממשלה צריך לבוא לקבל אותם.

גאלב מג'אדלה: לא הבינו שחסרה חותמת, והם לא יכולים להיכנס לארץ בלי החותמת הזאת.

גאלב מג'אדלה: ושמה, בטעות.

גאלב מג'אדלה: קרה משהו, תקלה טכנית.

גאלב מג'אדלה: אז החזירו אותם מאיפה שהם באו.

גאלב מג'אדלה: אנשים שבאו להשקיע כאן – לי אמרו כאן

גאלב מג'אדלה: בוועדה - סכום שהוא הון עתק, במפעל מאד רציני בדרום הארץ, מפעל של מאות עובדים.

גאלב מג'אדלה: אתה לא הפתעת פה את האנשים, רק חיזקת.

2139: אני רק רוצה עוד שתי מילים לפני שאני מסכם, לגבי המסקנות של הדבר הזה.

2139: יום אחד קיבלתי בקשה ממכבי אש חולון, להקים מדרגות חירום למעבדה שלי.

2139: אני, כאדם אחראי שגם הבין את האחריות המשפטית, הקמתי את זה תוך 45 יום.

2139: 40,000 שקל, 45 יום.

2139: עובר פקח, ורושם לי דוח: הקמת מבנה ללא רישיון.

2139: תקשיבו.

2139: אני מופיע בפני השופט, אומר לו: אני בכל מקרה אצא פלילי.

2139: מדוע?

2139: לא מקים אותם, ואחד האנשים שלי מת, אני פלילי.

2139: מקים אותם, אני פלילי.

2139: תגיד לי מה לעשות.

2139: היה נכווה מישהו במעבדה שלי ומת, אני הייתי פלילי.

2139: היו שואלים אותי למה לא הקמת את זה מהר.

2139: הקמתי את זה מהר – אני פלילי.

2139: אין לי רישיון.

2139: אתם חושבים שיצאתי בחלק?

2139: לא.

2139: קודם כל, הוצאתי 15,000 קנס כדי להוציא את השם שלי מהמשפט.

2139: אני רוצה עוד פעם להיות בעתיד חבר כנסת, אולי, או ראש ממשלה, אולי.

2139: לא רוצה להיות פלילי.

2139: אז קודם כל, 15,000 שקל קנס.

דוד אזולאי: במצב הקיים היום יש לך סיכוי.

קריאה: לא צריך למחוק.

2139: 30,000 שילמתי כקנס, ועד היום אין לי עדיין רישיון אחרי ארבע שנים, לאותו מבנה שנקרא מדרגות חירום למעבדה שלי.

2139: זה מגוחך, אתם צריכים להבין.

גאלב מג'אדלה: בוא אני אגיד לך.

גאלב מג'אדלה: אתה היית חבר כנסת.

גאלב מג'אדלה: אז אנחנו, קודם כל, שומרים מכל משמר על עיקרון הפרדת הרשויות.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מפקחים על פעולות הממשלה, מבקרים.

גאלב מג'אדלה: במקרה שלנו אלה משרדי הפנים, ביטחון פנים והגנת הסביבה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא יכולים לבוא במקום הממשלה, יש לנו תפקיד אחר.

גאלב מג'אדלה: אבל אני אגיד לך שצדקת באופן חלקי לגבי הוועדה, שאנחנו יכולים לתרום, אבל אנחנו לא יכולים לבוא במקום משרד הפנים.

גאלב מג'אדלה: איך אנחנו יכולים לתרום?

גאלב מג'אדלה: אנחנו בשנה שעברה, בחוק ההסדרים - שהכנסת היא נגדו.

גאלב מג'אדלה: היא בעד חקיקה ראויה בדרך המלך, ולא באיזו החלטת מחטף והצבעה בלילה האחרון - - -

2139: אני מסכים אתך.

גאלב מג'אדלה: אבל אנחנו, בשנה שעברה בחוק ההסדרים, הקטנו את הנושא של ועדה לתכנון ובניה.

גאלב מג'אדלה: עשינו דבר – בגלובס אמרו את זה על עמוד שלם, אני לא ראיתי - מה שלא נעשה שלושים שנה נעשה בשלושה לילות.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מוכנים, אבל אתה צריך להבין – הממשלה צריכה לבוא עם הדברים האלה.

גאלב מג'אדלה: ועכשיו, שר הפנים, שייאמר לזכותו שיש לי אתו מחלוקת בלא מעט נושאים, אבל יש לי גם הסכמה אתו בכמה נושאים – נכווה מהבירוקרטיה הזאת בתור פרקליט והוא מבין אותה מצוין והוא גם מנה אותה כאן, את הבירוקרטיה הזאת.

גאלב מג'אדלה: הוא, כפרקליט, כדי לקדם עסק, לקח לו שבע שנים וכשגמר את הכל והביא את זה למשקיע, הוא אמר לו: תודה רבה, החלטתי לא להשקיע.

2139: נכון.

2139: בדיוק.

גאלב מג'אדלה: והוא מנה את מדורי הגיהינום.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מודעים לזה, אבל זה צריך לבוא רק ממשרד הפנים בחקיקה גורפת.

גאלב מג'אדלה: אתן לך דוגמה: אנחנו, למשל, הצענו לבטל את הוועדות המחוזיות.

גאלב מג'אדלה: הם מנותקים מהאנשים, מהעניין.

גאלב מג'אדלה: ברמה המקומית הם חיים את הבעיה.

גאלב מג'אדלה: ברמה המחוזית יושבים פונקציונרים שמתחשבים בהם, הם באים ועושים דיונים אחת לשבועיים שלושה, כשבא להם.

גאלב מג'אדלה: אבל ברמה המקומית האיש הוא חלק מהבעיה, אז הוא נכנס לעניין.

גאלב מג'אדלה: ואת המועצה הארצית גם לצמצם בסמכותה.

גאלב מג'אדלה: אלה דברים שהיו יכולים לקדם כל מה שאתה אומר.

גאלב מג'אדלה: אבל כדאי שתדע – אנחנו מוכנים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו, באמת, בוועדה הזאת, מאד קשובים בעניין הזה למשרד הפנים, אנחנו מוכנים לתת יד.

גאלב מג'אדלה: אנחנו גם יזמנו כמה דברים שהם לא עשו, והם ביקשו שאנחנו נעשה אותם – ועשינו אותם – לא מזמן בנושא מימון בחירות העברנו הצעת חוק.

גאלב מג'אדלה: אבל, אני חוזר ואומר: משרד הפנים צריך להוביל את זה.

גאלב מג'אדלה: הממשלה, משרד הפנים, משרד התמ"ת, משרד המשפטים, צריכים להוביל חקיקה לרוחב בכל מה שקשור לבירוקרטיה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מודעים לזה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מודים לך שבאת ונתת חיזוק לדברים.

דורון פהימה: אני מנכ"ל מט"י אזורי חדרה.

דורון פהימה: ראשית, אני חייב להגיד שאני מאד שמח שמר אלגרבלי הגיע לכאן.

דורון פהימה: אני מכיר אותו כיזם מתחום התרופות, והוא יזם שהתחיל מקטן והגיע למימדים מאד משמעותיים, מעסיק הרבה עובדים, גם הציל שני מפעלים.

דורון פהימה: מי שלא מהתחום אולי פחות מכיר, אבל בהחלט – ואלה דברים שהכי נכונים והכי מהלב שיש להגיד, ואני אגע בזה אחר כך.

דורון פהימה: אבל לפני כן – אני לא יודע מי ייצר את הניירות כאן, אבל יש פה נקודה אחת שקצת חבל לי, ולך בוודאי היא גם ודאי צורמת לעין, שמקומם של המט"ים, מרכזי טיפוח היזמות, נפקד כאן, כאשר למעשה המרכזים הם מי שיושב ומטפל אל מול היזמים.

דורון פהימה: מטפלים בכ-20,000 יזמים בשנה.

דורון פהימה: אם תהפכו את הדף הזה שהוא מאד יפה וברמה מאד גבוהה, באמת, תראו שבכל הפעילות מסביב לעסק הקטן והבינוני נפקד מקומו של המט"י, שבעצם הוא זה שיושב ומרכז אליו את אותם עשרים אלף בעלי עסקים שמגיעים, שמתוכם 11,000 הם יזמים חדשים שרוצים להקים עסקים, ולמעשה אנחנו עוזרים להקים כ-4000 עסקים בשנה, כ-15,000 מקומות עבודה.

אורי טל: סליחה.

אורי טל: הדף הזה שאתה מתכוון אליו, דף המידע, הופץ במאות עותקים בכלל הכנסת, לגורמים שונים, לוועדות שונות.

אורי טל: מה שהופץ לוועדת הפנים לקראת הדיון פה, זה הדף השני.

אורי טל: שם, בסעיף 3 - - -

דורון פהימה: לא, לא.

דורון פהימה: נכון.

דורון פהימה: נכון.

דורון פהימה: זו לא התייחסות ספציפית לזה.

דורון פהימה: מדובר באמירה גורפת ובהבנה משמעותית לגבי תפקידם של מרכזי טיפוח היזמות, כמי שבאים בסופו של דבר במגע עם לקוח ובשורה התחתונה יושב מולו.

גאלב מג'אדלה: מה שאתה אומר הוא נכון, רק ההערה של אורי היא שבדף שהוא הכין לנו, כוועדת פנים, בסעיף 3 מט"י מופיעים.

גאלב מג'אדלה: זה דף שלא באחריותו, זה הופץ כללית, מקודם.

דורון פהימה: אני דיברתי ספציפית לנקודה הזאת – וכאן אני מתחבר לדבריו של מר אלגרבלי, שהוא, אם אני מסמן את טווח הלקוחות או היזמים שמגיעים אלינו, זה סוג יזמים שמגיע אלינו מעט.

דורון פהימה: אנחנו מתעסקים יותר עם הרובד של יזמים קטנים ועד הקמת מפעלים בכמות מוגבלת של עובדים.

דורון פהימה: אבל יחד עם זאת אנחנו נתקלים כל הזמן, כל פגישה שנייה, בנושא הרישוי.

דורון פהימה: ובעצם, אנחנו כמדינה מעודדים את האנשים – ואני מתחבר לדבריו של שימי – לעבוד ולפעול כנגד החוק, כאשר אחר כך לטעמי זה משהו שפושה, כי בהתחלה אתה פותח עסק ללא רישיון, אחר כך גם אין שום סיבה שתשלם את כל המסים – בעצם אנחנו מלמדים ומחנכים את בעלי העסקים לעבוד באזור האפור ולא באזור הנכון – אתה קראת לזה דרך המלך.

דורון פהימה: זה הדבר הראשון ולדעתי המרכזי.

דורון פהימה: ואני באופן אישי, נמצא עכשיו באיזושהי פעילות אל מול עיריית חדרה, כדי לעשות איזושהי ועדה, איזשהו מקום אחד, שבעל העסק יגיע אליו - הוא צריך להגיע לעירייה, הוא צריך להגיע למכבי אש, הוא צריך להגיע למיליון ואחד גורמים, וכל אחד מתנה את הרישיון שלו, בזה שהאחר ייתן, ושל משרד הבריאות.

דורון פהימה: בסופו של דבר הוא לא מצליח להגיע לרישיון, ואומר לעצמו: לא אכפת לי, אני עובד, מה שיהיה יהיה.

דורון פהימה: הדבר השני שצריך לחדד – וגם שימי שם עליו דגש – זה הנושא של הארנונה שהוא קריטי ומהותי בחייו של העסק עד שהוא מצליח לייצר כסף.

דורון פהימה: בעיקר העסקים הקטנים, עד שהם מצליחים לייצר את הכסף הראשוני כדי להתגלגל קדימה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, ברשותך, רוצה לפתוח במשהו מהמקורות, מהמסורת שלנו.

דוד אזולאי: כתוב אצלנו שמי שנעשה לו נס, בכל פעם שמגיע אל המקום צריך לברך: ברוך שעשה לי נס במקום הזה.

דוד אזולאי: ומי שרואה את האיש שקרה לו הנס, צריך לברך: ברוך פודה ומציל.

דוד אזולאי: אז מר אלגרבלי, ברוך פודה ומציל.

דוד אזולאי: אני שמעתי בקשב רב את הדברים ואני חייב להגיד: לצערי הרב, במידה מסוימת חידשת לי קצת, לא הרבה.

דוד אזולאי: כשאתה מסתכל על זה – אתה יודע מה?

דוד אזולאי: זה שבעה מדורי גיהינום.

דוד אזולאי: כשאתה מסת

דוד אזולאי: כל פה על הרובריקה הזאת ורואה את כל התהליך שצריך לעבור בעל רישיון עסק, ובכל זאת מצליח להחזיק מעמד ולהמשיך ולהתמודד – אני חושב שאני צריך לברך כל בוקר, ברוך שלא עשני בעל עסק.

דוד אזולאי: כי לעשות את הכל ובכל זאת להמשיך ולהחזיק מעמד, זה באמת נס גדול.

דוד אזולאי: אנחנו מכירים את זה.

דוד אזולאי: יחד עם זה, אני אומר לך, מר אלגרבלי: אסור לשכוח שהיו אסונות במדינת ישראל בגלל שאנשים לא נשמעו לחוק.

דוד אזולאי: ופה, בוועדה הזאת, היה דיון קשה מאד, בעניין מפעל חביב, אם אתה זוכר שנהרגו שם כמה אנשים מגז - - -

2139: סופרמרקט.

דוד אזולאי: ואנשים שילמו שם בחייהם על זלזול של בעל העסק.

קריאה: לא היו פתחי מילוט.

דוד אזולאי: אנחנו לא באים לדון בנושא, אני רק אומר: צריך לקחת את הדברים בפרופורציה.

דוד אזולאי: יחד עם זה, אנחנו מכירים אסונות אחרים, של בעלי עסקים שהתמוטטו כתוצאה מבירוקרטיה שנחתה עליהם והלכו לעולמם.

דוד אזולאי: ואני מכיר סוכן ביטוח בדרום שעולמו חרב עליו כתוצאה מדרישות שדרשו ממנו, ובסופו של דבר העסק שלו נסגר, שם קץ לחייו וזה פתר את כל הבעיות.

דוד אזולאי: לכן, צריך – איך כתוב?

דוד אזולאי: אחוז בזה וגם מזה אל תנח ידך.

דוד אזולאי: את הכל צריך לקחת בחשבון.

דוד אזולאי: יחד עם זה אני אומר:

דוד אזולאי: אנחנו חייבים, אדוני היושב ראש, למצוא את הדרך למה שנקרא "מסלול ירוק", שיהיה מסלול להסרת חסמים בפני אותם בעלי עסקים שמעוניינים לפתוח את העסק על פי החוק.

דוד אזולאי: כי אחרת, אותו בעל עסק – מה זה בעל עסק?

דוד אזולאי: מר אלגרבלי דיבר פה על עסק שמעסיק 90 עובדים.

דוד אזולאי: אבל אני מכיר גם עסק שמעסיק חמישה אנשים – אותה מספרה או מכולת שכונתית – וכשסוגרים עסק כזה, בעצם פגענו בפרנסה של חמש משפחות.

דוד אזולאי: צריך לחלק את זה לשניים.

דוד אזולאי: יש את החלק הראשון, שזה הקמת העסק.

דוד אזולאי: ופה אני אומר: זה תפקידנו.

דוד אזולאי: אנחנו נצטרך למצוא את הדרך יחד עם בעלי עסקים – והיושב ראש אמר.

דוד אזולאי: אתם צריכים ליזום.

דוד אזולאי: אתה היית פעם חבר כנסת, לא יודע איך זה היה בזמנך, אבל יש שיטה, לא יודע אם היא טובה או לא טובה, אולי זה נושא לוויכוח.

דוד אזולאי: יש פה לוביסטים שמקדמים חוקים.

דוד אזולאי: מה לעשות?

דוד אזולאי: זו השיטה.

דוד אזולאי: יכול להיות שגם אצלכם צריך לעבוד באותה שיטה כדילקדם חוק.

דוד אזולאי: להביא לוביסטים שישכנעו פה ויסבירו איך צריך להקים עסק במהירות רבה מבלי לפגוע בחוק, מבלי לפגוע בחיי אדם.

דוד אזולאי: ואז אין חילוקי דעות.

דוד אזולאי: גם בעלי עסקים רוצים לשמור על חיי אדם, ויחד עם זה רוצים לחיות.

דוד אזולאי: זה דבר אחד.

דוד אזולאי: יש את המסלול השני, אחרי שהעסק קם.

דוד אזולאי: אחרי שהעסק קם – לצערי הרב, צר לי לומר לך - הוא הופך להיות מסחטה של כספים.

דוד אזולאי: הרשויות המקומיות במצוקה כלכלית קשה.

דוד אזולאי: אז בא אלי בעל עסק, איזה חנות לפיצוחים, שם שלט.

דוד אזולאי: אלפי שקלים.

דוד אזולאי: אלפי שקלים, וזה חוץ מהארנונה.

דוד אזולאי: לא זכאי להנחה בארנונה.

דוד אזולאי: העסק סגור, לא זכאי להנחה – אני לא מדבר על פטור.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אתה יודע, שנבוא ונדון בעניין הזה, יבואו הרשויות ובצדק, יגידו: מי מממן?

דוד אזולאי: רבותיי – אתם רואים את הצד שלכם.

דוד אזולאי: אנחנו יושבים על השולחן הזה ורואים את שני הצדדים.

דוד אזולאי: ראש הרשות אומר: אדוני, אני מוכן לתת הנחה לארנונה בעסקים.

דוד אזולאי: מי יממן לי את זה?

שלמה דמנגה: שיפטרו עובדים.

דוד אזולאי: בוא, פתרונות בשליפה מהמותן אני לא מקבל.

דוד אזולאי: ראשי הרשויות פיטרו וקיצצו בעובדים, ואין כבר מאיפה לקצץ.

דוד אזולאי: אני אומר לך את זה.

שלמה דמנגה: עיריית אשדוד מחזיקה 3000 עובדים.

דוד אזולאי: אל תיכנס אתי לפרטים, אני לא רוצה להיכנס אתך לפרטים איפה יש יותר ואיפה פחות, אבל האמן לי, היום, כל תוכנית הבראה ברשויות המקומיות, דבר ראשון: קיצוץ בעובדים.

דוד אזולאי: מה זה עירייה?

דוד אזולאי: היא גם חלק מהמעסיקים של הרשות המקומית.

דוד אזולאי: גם שם אנשים צריכים לעבוד.

דוד אזולאי: כמה אפשר לפטר?

דוד אזולאי: בסופו של דבר גם בא אזרח ומתלונן: למה אני לא מקבל שירות?

דוד אזולאי: אתה לא מקבל שירות מפני שמפטרים עובדים.

אפרת פרוקאצ'ה: לא, לא בגלל זה.

דוד אזולאי: בסדר.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אני חושב שאנחנו צריכים לעשות שני דברים.

דוד אזולאי: האחד, זה השלב המקדמי של פתיחת עסקים.

דוד אזולאי: לנקוט איזושהי יוזמה.

דוד אזולאי: ואני למדתי בבית הזה, שאם לפעמים הממשלה לא מניעה את עצמה, אנחנו, בהצעת חוק פרטית, יכולים להניע אותה.

דוד אזולאי: ואתה יודע את זה טוב ממני.

דוד אזולאי: ואתה יודע – כשאתה מגיש הצעות חוק פרטית, נכנס לכולם חשמל וכל המערכות מתחילות לנוע: תוריד את זה, תתקן את זה ותעשה את זה.

דוד אזולאי: לכן, אני מציע: בוא נעשה את שלנו.

דוד אזולאי: קודם כל נגיש הצעת חוק פרטית, ונביא אותה אל החברים פה, שיגישו הצעת חוק פרטית מסודרת.

דוד אזולאי: אנחנו אחר כך נטפל בה.

דוד אזולאי: הממשלה תקבל החלטות טובות, לא טובות - בוא נתחיל.

דוד אזולאי: לאחר מכן, אני חושב שפה צריך לבוא גם סדר מבחינת כל הנושא של רישוי העסק, ולאחר שהעסק נפתח, כל הנושא של שילוט וארנונה ואגרות למיניהן.

דוד אזולאי: דבר נוסף שאני רוצה לדבר עליו, וכאן כבר הזכירו אותו.

דוד אזולאי: הזכרתי, ברמז: הממשלה הקודמת פגעה קשות ביותר בעסקים הקטנים.

דוד אזולאי: אנשים שמו קץ לחייהם.

דוד אזולאי: הגשתי הצעה דחופה לסדר יום על כך שאנשים שמו קץ לחייהם כתוצאה מבעיות כלכליות, קשיים קשים שנקלעו אליהם.

דוד אזולאי: אז הצעתי להקים איזושהי קרן לנפגעי הממשלה ההיא.

דוד אזולאי: אבל אדוני היושב ראש, אנחנו הולכים עכשיו לבעיה יותר קשה, וזו המלחמה שהיתה לנו בצפון.

דוד אזולאי: מספרים לנו שמפצים את בעלי העסקים ונותנים לבעלי העסקים.

דוד אזולאי: אני אומר לך: תרד לשטח, תדבר עם בעלי העסקים הקטנים, תראה כמה הם אומללים.

דוד אזולאי: הם לא מקבלים את הפיצוי המגיע להם.

דוד אזולאי: וגם מי שמקבל – זה נורא ואיום, עד שהוא מקבל את מה שמגיע לו.

דוד אזולאי: גם על זה צריך לתת את הדעת.

דוד אזולאי: איך אנחנו עוזרים לאותם עסקים קטנים, שחלקם כבר נסגרו, כבר אין צורך לעזור להם.

דוד אזולאי: הם כבר לא קיימים.

דוד אזולאי: הם מתו.

דוד אזולאי: אבל אלה שעדיין מתמודדים ביום יום, לאלה צריך למצוא את הדרך לעזור, שלא ייסגרו.

דוד אזולאי: ורבותיי, אל נשכח: כל עסק קטן, מעבר לזה שבעל הבית עושה כסף ומותר לו לעשות כסף, אחרי בעל הבית הזה יש משפחות שמתפרנסות מאותו עסק קטן.

דוד אזולאי: הם מביאים את שכר המינימום, אבל יש להם את השכר הזה שהם מביאים הביתה.

דוד אזולאי: יש כאלה שגם את זה אין להם.

דוד אזולאי: וברגע שעסק כזה נסגר, יש הרבה שגם את השכר מינימום לא מביאים הביתה ובסופו של דבר זה נופל על השלטונות – על השלטון המרכזי, על השלטון המקומי, על האזרח.

דוד אזולאי: כולנו משלמים את המחיר של אותו עסק שנסגר.

חנה מזור: קצת לאזן את התמונה, אני רוצה להדגיש שקיימות היום שתי ועדות שעוסקות ברפורמה בנושא של רישוי עסקים.

חנה מזור: ועדת הבר ותת ועדה של הוועדה הבין משרדית לרישוי עסקים.

דוד אזולאי: מתי קמה ועדת הבר?

חנה מזור: לפני כמה חודשים.

דוד אזולאי: מתי אמורים להגיש את המסקנות?

דוד אזולאי: יש לכם תאריך יעד?

חנה מזור: בימים הקרובים מאד.

קריאות: אמרו לי שסיימו אתמול.

קריאות: סיימו אתמול.

חנה מזור: הרעיון של המסלול הירוק מופיע שם, שקיפות ואיך בעלי עסקים יידעו למי לפנות ואיזה דרישות נדרשות.

חנה מזור: כל זה הועלה ונמצא בדיונים.

חנה מזור: הבעיה העיקרית נמצאת בנושא תכנון ובניה.

חנה מזור: כאן אני לא רואה שהם התגברו עדיין על הנושא הזה, אבל עובדים על זה.

דורון יהודה: אני מארגון הגג של ארגוני הנכים.

דורון יהודה: אני העליתי כבר בשנה שעברה את הנושא הזה – אמנם לא בוועדה הזאת, בוועדת הכלכלה, אבל נאמר לי שזאת היתה טעות בוועדת כלכלה, ועזבתי שם את הדיון ובאתי לפה.

דורון יהודה: אמרו לי להעלות את הנושא שוב.

דורון יהודה: יש לנו בעיה מאד קשה שעליה אף אחד לא חשב.

דורון יהודה: כאשר אני רוצה לפתוח עסק, הוא צריך להיות פי ארבע בגודלו מעסק של אדם רגיל, משום שברגע שאני פותח חנות או כל דבר, אני צריך לקחת בחשבון שאני מסתובב עם כסא גלגלים באותה חנות.

דורון יהודה: הרדיוס לסיבובים, המקום לשים חפצים, מסתובב בין החפצים – אני לא יכול לקחת חנות רגילה.

דורון יהודה: אני צריך לקחת חנות שגודלה פי ארבע יותר מאדם רגיל.

דורון יהודה: ומה קורה לי?

דורון יהודה: אני משלם שכר דירה פי ארבע, אני משלם ארנונה פי ארבע.

דורון יהודה: אין הנחות.

דורון יהודה: זאת אומרת, קשה לי לפתוח עסק, כי את רוב הכסף שאני מרוויח אני צריך לשלם לשכר דירה, לארנונה, ואולי לא נשאר לי כלום ואני עוד צריך להביא מהבית.

דורון יהודה: מה שאני בא להגיד זה שאנחנו חייבים – אני לא רוצה לצאת מפה היום בהצהרות "שמענו, אתה צודק" – שמעתי את זה בשנה שעברה.

דורון יהודה: אני רוצה היום אולי למצוא תשובה, היושב ראש, איך אנחנו פותרים את הבעיה כדי שנכים שפותחים עסקים – אני מדבר על נכים עם כסאות גלגלים.

דורון יהודה: אדם שעומד על הרגליים הוא אותו דבר, לא משנה.

דורון יהודה: אם יש לו מחלה כזו או אחרת, הוא יכול לתפקד.

דורון יהודה: אבל אדם שיושב על כסא גלגלים אין לו ברירה.

דורון יהודה: כסא גלגלים צריך רדיוס סיבובי.

דורון יהודה: אני נכנס היום לחנות, אני עומד בפתח.

דורון יהודה: יש דרך גישה לחנות, אני לא יכול להיכנס.

דורון יהודה: למה?

דורון יהודה: שמים חפצים בתוך החנות – אני מדבר על חנויות שאני נכנס אליהן – אני עומד בפתח, אני לא יודע איך לבחור את המוצר שאני רוצה.

דורון יהודה: למה?

דורון יהודה: כי אני בחוץ.

דורון יהודה: לא יכול.

דורון יהודה: אז מה אני עושה?

דורון יהודה: אני מסתכל בחלון ראווה, מצא חן בעיני, אני אומר לו: תביא לי את זה.

דורון יהודה: אולי בפנים יש דברים יותר זולים, אולי יותר טובים?

דורון יהודה: אבל זה מה שאני עושה.

דורון יהודה: אין לי ברירה, אני לא יכול להיכנס לחנות, כשהוא שם את כל החפצים שלו ליד הדלת.

דורון יהודה: אותו דבר זה בסופר, אותו דבר בכל המקומות.

דורון יהודה: לא לוקחים בחשבון את הנכים.

דורון יהודה: אני בעסק שלי – אני היום הקמתי עסק של מכירת כסאות גלגלים.

דורון יהודה: הקליינטים שיגיעו אלי הם נכים.

דורון יהודה: העובדים שלי הם נכים.

גאלב מג'אדלה: אין הנחה לעסק של נכה?

דורון יהודה: לנכי צה"ל יש הנחות, לנכים רגילים אין.

דורון יהודה: אני אומר: אין שום סיבה.

דורון יהודה: ואני אומר גם לא לעשות את זה גורף.

גאלב מג'אדלה: מה ההבדל?

גאלב מג'אדלה: נכה הוא נכה.

דורון יהודה: זה מה שאני שואל.

גאלב מג'אדלה: אבל אני מכיר אותך לפחות עשר שנים - - -

משה שמעון שימי: אין גם לנכי צה"ל, משה, אני חושב שאתה טועה.

קריאות: אין, אין לנכי צה"ל.

גאלב מג'אדלה: לא היה עניין שתגיעו למאבק להנחה לנכים בגלל המקום?

דורון יהודה: אז אני אומר:

דורון יהודה: למה לא לבוא ולהגיש הצעת חוק לחברי הכנסת, כזאת שאתם תעזרו לנו להגיש אותה, על מנת לעשות תיקון?

דורון יהודה: אני עכשיו גם אספר משהו.

דורון יהודה: המצאתי שני פטנטים – שימי מכיר אותי, נפגשנו בעסקים הזעירים – ואני רוצה לקדם אותם.

דורון יהודה: אני שואל את עצמי: אוקי, פתחתי, עשיתי, איפה אני שם את זה?

דורון יהודה: אני עובד בשביל העירייה?

דורון יהודה: אני עובד בשביל המיסים?

דורון יהודה: בשביל מה אני עובד?

גאלב מג'אדלה: קודם כל תבדוק.

גאלב מג'אדלה: תבדוק אם יש לנכי צה"ל איזושהי הנחה.

קריאות: אין, אין אין.

דורון יהודה: אם אומרים לך שאין, אז אין.

משה שמעון שימי: ארנונה היא אוניברסלית.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

יואל בקר: אני מארגון הנכים.

יואל בקר: קראתי פה את כל הפרסומים, ואני שוב אומר: הנכים לא קיימים.

יואל בקר: אני רוצה לתת תשובה לאדון שדיבר ממט"י.

יואל בקר: אני נכה.

יואל בקר: אני לא יכול לרוץ, לא לעירייה, לא למכבי אש, לא למשרד הבריאות.

יואל בקר: אני צריך את מט"י שיעזור לי.

יואל בקר: אתם יודעים שכל כניסה לדלת אצל מט"י היא כסף?

יואל בקר: רציתי לפתוח עסק, נכנסתי למט"י להתייעצות, שילמתי 350 שקל.

יואל בקר: התייעצתי חצי שעה-שעה.

יואל בקר: נתנו לי טפסים, אמרו לי: תמלא את הטפסים, תחזור, אחרי שתחזור, תמלא טפסים – עוד 350 שקל.

יואל בקר: אתה רוצה הלוואה לעסקים קטנים בערבות המדינה?

יואל בקר: אמרו לי: זה עולה לך 3500 שקל.

יואל בקר: מט"י נתן לי.

יואל בקר: בשביל לפתוח עסק, אני צריך עכשיו להוציא 3500 כדי לקבל הלוואה בערבות המדינה.

יואל בקר: באתי לבנק שלי, בנק אוצר החייל, הוא הפנה אותי ישירות.

יואל בקר: אמר לי – אתה יודע מה?

יואל בקר: לך לחברת תבור, היא עובדת עם מט"י, עובדת עם הממשלה.

יואל בקר: נכנסתי לחברת תבור, הורדתי טפסים, מילאתי את הטפסים לבד, חסכתי 3500 שקל.

יואל בקר: אני בא למט"י, אני רוצה שירוצו לי לעירייה – כי אני לא יכול.

יואל בקר: אני נכה מאה אחוז.

יואל בקר: אני רוצה שירוצו לי לכל מיני דברים שאדם רגיל יכול לעשות אותם – אני כל הזמן צריך פנקס צ'קים, לתת להם כסף.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה, בבקשה.

עמוס פרל: אני בהנהלה של התאחדות בעלי מלאכה.

עמוס פרל: בעל עסק כ-25 שנה.

עמוס פרל: פתחתי עסק בארצות הברית, אבל בגלל השורשים הציוניים שלי חזרתי לארץ, חשבתי שפה יהיה יותר טוב.

עמוס פרל: מסתבר שזה לא בדיוק כך.

עמוס פרל: כמו שקודמי אמרו, בעלי עסקים במדינת ישראל זה פשוט סיוט.

עמוס פרל: זה ממש סיוט.

עמוס פרל: כי אנחנו עובדים מבוקר עד ערב ואין תוצאות.

עמוס פרל: ואני נמצא בתחום רווחי.

עמוס פרל: עומס המסים מאד כבד, וגם בנושא של רישוי עסקים עוברים תלאות.

עמוס פרל: לקח לי שנתיים לטפל בנושא של רישוי עסקים.

עמוס פרל: המון כסף מוציאים, ואחר כך, כשאתה רוצה להריץ את העסק, כל הטפסים האלה כבר לא שווים, וצריך להתחיל את הכל מחדש.

עמוס פרל: ואני כל הזמן מתרחב.

עמוס פרל: ולפעמים זה סיוט שלא נגמר, ופה צריך להקל על העסקים ולא להסתכל על קוצו של יוד.

עמוס פרל: כי גם אני בעד בטיחות בעסק, אבל זה לא - - - דבר שני, אין שום פרופורציה בנושא של הארנונה בהתאם לגודל העסק ומצב העסק.

עמוס פרל: אתה משלם בדיוק אותו דבר ארנונה – אני משלם קרוב ל-100,000 שקל ארנונה בשנה, ואם אתה רוצה להרחיב את העסק ובנית גלריה, אתה משלם בדיוק אותה ארנונה.

עמוס פרל: יש לי גם מבנים שלי, גם משכיר מבנה וגם שוכר.

עמוס פרל: השוכר שלי, שנמצא בקומה שנייה, משלם ארנונה יותר ממה שהוא משלם שכירות.

עמוס פרל: הוא הלך לקומה שניה בגלל שאין לו תקציב ללכת לקומה נמוכה.

עמוס פרל: אז הוא הלך לקומה שניה, אבל הוא משלם בדיוק אותה ארנונה.

עמוס פרל: ואין לזה שום קשר לצורת המבנה וגודל המבנה.

עמוס פרל: ופה צריכים לתת את הדעת על הדברים האלה.

עמוס פרל: אם יש לך גלריה, אתה לא צריך לשלם בדיוק אותה ארנונה כמו מבנה שיושב על הקרקע.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: רציתם לענות, מט"י?

לילי שפי: כן, אם אפשר בשתי מילים.

לילי שפי: אני לא מכירה את המקרה הספציפי ולכן אי אפשר להתייחס באופן ספציפי, אבל אצלנו – במט"י ערד-תמר – לא בפגישה הראשונה, לא בפגישה השנייה ולא בפגישה השלישית לא משלמים.

לילי שפי: אנחנו מלווים את היזמים יד ביד גם מול הרשויות, עוברים אתם את התסכולים שאתם מדברים עליהם כאן ואנחנו אתם כל הזמן, חווים יחד אתם את הטיפול, הולכים יחד אתו לעירייה, מנסים לראות איפה אפשר לפתוח חסמים כל הזמן.

לילי שפי: התפקיד שלנו הוא להיות עם היזם ולעזור לו להקים עסק.

קריאה: מה גובה התשלום?

לילי שפי: אצלנו לא משלמים על זה.

יואל בקר: במט"י נתניה זה אחרת.

משה שמעון שימי: המט"י שלך הוא יוצא דופן.

לילי שפי: שניה אחת.

לילי שפי: ישנן פעולות שעולות כסף, כמובן, כמו בכתיבת תוכניות עסקיות ופעולות כאלה ואחרות, אבל אין למט"י שום עניין לעשות כסף.

קריאות: - - -

משה שמעון שימי: המועצה האזורית תמר היא יוצאת דופן.

גאלב מג'אדלה: מר שימי, קודם כל צריך לזכור שהמועצה האזורית תמר היא המועצה הכי עשירה במדינה.

לילי שפי: זה לא קשור.

לילי שפי: זה לא בגלל המימון שלנו.

עודד נחמיה: גם אצלנו זה ככה, ואנחנו לא הכי עשירים בארץ.

גאלב מג'אדלה: איזה מט"י אתם?

עודד נחמיה: קריית גת.

לילי שפי: זה לא בגלל המימון שלנו, זה בגלל שאנחנו מאמינים - - -

גאלב מג'אדלה: גם אצלכם לא משלמים?

עודד נחמיה: לא.

דורון פהימה: אני רוצה להגיד משהו בעניין הזה, כי זה מתקשר, בסופו של דבר, אל הרשויות המקומיות.

דורון פהימה: זה לא על הפרק פה, אבל המט"ים הוקמו כדי לתת סיוע לבעלי עסקים וללוות אותם בכל מה שדיברנו עד עכשיו.

דורון פהימה: התקציבים שמגיעים למטי מגיעים מכמה מקורות.

דורון פהימה: אחת, ממשרד התמ"ת באמצעות הרשות לעסקים קטנים, חלק שני בתקציב אמור – ואני אומר:

דורון פהימה: אמור – להגיע מהרשויות המקומיות, שאומרות: אלה עסקים בעיר שלי, אני רוצה לעשות יותר מאשר לגבות מהם ארנונה ומס על שילוט וכל מס אפשרי שאני יכול לגבות מהם.

דורון פהימה: אני רוצה לעודד את העסקים האלה - - -

גאלב מג'אדלה: ולא מגיעים.

דורון פהימה: ולא מגיעים בכלל.

דורון פהימה: מה אני רוצה להגיד?

דורון פהימה: שאם הרשות המקומית – או בכלל הרשויות המקומיות, לדעתי – לדעתי צריך לעשות את זה משהו מסודר, דרך משרד הפנים, שחלק מהשירות שרשות מקומית צריכה לתת, זה את השירות הזה של מט"י, כמו כל מחלקה אחרת.

דורון פהימה: ואם זה היה קורה, היית יכול לקבל את זה בכל מקום ללא עלות.

גאלב מג'אדלה: אז מה אתה מציע?

גאלב מג'אדלה: להעביר את זה לרשות המקומית?

דורון פהימה: אני מציע שבמשרד הפנים, באחת מהתקנות – אתם מכירים את זה יותר טוב ממני – ידאג שהרשות המקומית תהיה חייבת לתקצב את המט"י המקומי כחלק מסל השירותים לתושב.

דוד אזולאי: אני מבין שאתה רוצה לקבור עכשיו את העסקים הקטנים.

קריאה: בדיוק.

קריאה: למה לקבור?

דוד אזולאי: שהרשות המקומית תעשה את זה, זה לקבור.

דוד אזולאי: המעט שנשאר, אתה רוצה לגמור.

גילה לוי: אני ממט"י בקעת הירדן ומט"י שומרון.

גילה לוי: ראשית, דברים שנאמרו כאן הם נכונים.

גילה לוי: אנחנו ניזונים מתקציבים, וחלק מסל הניהול שלנו אלה הכנסות שיש לנו מיזמים.

גילה לוי: סדרי הגודל שדיברו עליהם כאן לגבי גביה מיזמים הם בהחלט יוצאי דופן, וצריך לבדוק את זה לגופו של עניין, מאחר שאני לא יודעת באיזה שירות מדובר.

גילה לוי: במט"י, עבור פגישה ראשונית גובים בין 50 ל-100 שקל לפגישה, ואחרי כן, עבור פתיחת תיק וליווי, יש לנו מעבר לזה פרויקטים – פרויקט מסובסד שזה פרויקט חונכות, שלצערנו תקוע בענק.

גילה לוי: זה בעצם הכלי הגדול שלנו לליווי יזמים, ואנחנו בהחלט מלווים יזמים גם בנושא הזה של רישוי עסקים, ומה שהם צריכים לשלם זה 50 שקל לשעה, ליועץ – חונך מסובסד, וזה לא למט"י.

גילה לוי: זה הפרויקט שהוא הכי חשוב לכולנו שיפעל על מנת שנוכל לסייע לבעלי עסקים.

גילה לוי: מט"י לא מקבל מזה שקל.

גילה לוי: ובאמת, בתעריף של 50 שקל לשעה, שהוא שווה לכל נפש, אנחנו עושים הרבה מאד למען העסקים שיקומו, שיפתחו ושישגשגו.

גילה לוי: אנחנו בהחלט לא נמצאים במקום של לגבות 300 שקל מכל מי שפותח את הדלת פעם ועוד פעם ועוד פעם.

יואל בקר: ככה שילמנו.

יואל בקר: שילמתי מעל אלף שקל ועזבתי אותם.

יואל בקר: ראיתי שזה לא ייגמר.

לילי שפי: זה מאד יוצא דופן, צריך לבדוק באמת מה עשו בשירות.

לילי שפי: אין לי תשובה.

גאלב מג'אדלה: תעבור למט"י בחדרה, שם השירות יותר זול.

יואל בקר: לא, אני אעבור לתמר.

יואל בקר: שם זה בחינם.

דוד אזולאי: לפעמים משהו שעולה חינם שווה חינם.

יואל בקר: זה באמת כואב.

לילי שפי: זה נובע מהעובדה שלפתוח עסק אצלנו, להביא את האנשים אלינו, זו כבר משימה בפני עצמה.

לילי שפי: אנחנו עסוקים המון זמן בלשכנע ולהביא אנשים להכיר את העסק.

לילי שפי: ושם מושקע הרבה מאד.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אני מנכ"ל מט"י המשולש, שזה גם מט"י אזורי שמטפל באוכלוסיה במשולש.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אזולאי, יש גם דרכים אחרות, בלי לערב פוליטיקה מקומית בעשייתו של המט"י שנשאר הכלי היחידי, וגם הכלי היחידי המסורס, שהתמ"ת לא נותן עליו את הדעת, ופה זו מחויבות שלך מול החברים בתמ"ת להרים את הכפפה ו - - -

דוד אזולאי: אין לי חברים בתמ"ת.

דוד אזולאי: כולם בהאזנה, אז אין לאף אחד חברים.

גאלב מג'אדלה: יש דרך לנטרל את הפוליטיקה המקומית, את הרשות המקומית, ולפגוע בעשייה מסוימת.

גאלב מג'אדלה: אנחנו למדים, גם מהנושא של עובדי משרד החינוך שכפופים לרשות המקומית – הכסף צבוע, עובר דרך הרשות המקומית ולא נוגעים בו והמשכורות לא נפגעות ולא נבלעות בגירעון של הרשות המקומית.

גאלב מג'אדלה: אני חושב שחובה עלינו, שנפגשים בפעם השנייה ביום העסקים הקטנים, ובמסגרת הוועדה הזאת – ואני מאד מכבד את היושב ראש, שהוא גם אחי הבכור - יחד אתך ועם יושב ראש השדולה, להוביל מהלך, לחוקק חוק של העסקים הקטנים, בכדי שלמט"ים, שהם הכלי המרכזי הבסיסי החזק, שנותן את אותותיו בשטח – ואתה מכיר את זה, וכולם מכירים את זה ומודים בזה היום, על פי הנתונים – תהיה אפשרות לפעול בחופשיות, ולא דרך הרשות לעסקים קטנים, שאין לנו נגדה כלום, אלא שהיא גם כן מסורסת לאור המצב ששורר בה היום, ויש לה רק חשבת מלווה, וכל שקל שיוצא משם עובר, כמו שאמרת, שבעה מדורי גיהינום.

גאלב מג'אדלה: אפילו לא עובר את זה, זה נתקע במדור הראשון, ואנחנו לא מקבלים לשטח את הכסף הזה.

גאלב מג'אדלה: אצלנו במטי אפילו לא מקבלים מהאנשים האלה, כמו זה שדיבר וכבר יצא, את הכסף הזה.

גאלב מג'אדלה: מנסים לתת, במינימום שקיים, את השירות המקסימלי שרק אפשר.

גאלב מג'אדלה: רק - הכנסת היא לא רק גוף מחוקק אלא גם גוף מבקר.

גאלב מג'אדלה: הוא צריך לבקר את משרדי הממשלה: מדוע תקועים התקציבים המאושרים, הצבועים ולא מועברים לשטח, ואחר כך חוזרים לוועדה לאישור, כעודפים מסורבלים, שנה אחר שנה.

גאלב מג'אדלה: אין שום סיבה.

גאלב מג'אדלה: זו פשוט פשיטת רגל של הפקידות שעובדת במשרדי הממשלה, שלא רואה בעין נכונה ויפה את מה שקורה בשטח.

גאלב מג'אדלה: זה פשוט מקומם, ועל זה לא נותנים את הדעת.

גאלב מג'אדלה: ואני אומר לכם שוב ושוב – חברי כנסת יקרים – להוביל את המהלך הזה של העסקים הקטנים במדינה, זה מפתח וזה מרשם וזאת נוסחה להצלחה ברמה הלאומית והארצית, כי זה המנוף הבסיסי היסודי לצמיחה נכונה, בלי להשקיע שקל אחד.

גאלב מג'אדלה: המדינה, באמצעות קרן לערבות מדינה, לא השקיעה שקל אחד.

גאלב מג'אדלה: היא רק חתמה על כתב ערבות מול הבנקים, והקימו 3000 מקומות עבודה – תרגם את זה לאבטלה, זה 12 מיליון שקל לחודש, אם האנשים האלה היו מובטלים.

גאלב מג'אדלה: היא שמרה על 23,000 מקומות עבודה והתוצאות הן פשוט מדהימות.

גאלב מג'אדלה: למה לא להשתמש בכלים הנכונים, החכמים והפשוטים האלה ולהוביל מהלך?

גאלב מג'אדלה: חוק לעסקים קטנים במדינה יכול לתת תשובות טובות ושיתחיל מהוועדה הזאת ומחברי הכנסת כאן.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

דוד אזולאי: אתה אומר שזה דרך הרשות המקומית?

גאלב מג'אדלה: זה רק צינור, בלי לגעת בזה.

גאלב מג'אדלה: יש תקדימים, יש שיטות והשיטות רבות, אבל זה צריך להיות בבסיס התקציב של תקציב המדינה, בכדי שלא יהיו קפריזות של חבורה זאת או אישה זאת או שר זה או אחר.

גאלב מג'אדלה: מר שימי.

משה שמעון שימי: ברשותכם, יש לי שתי התייחסויות.

משה שמעון שימי: אחת למר אלגרבלי שהעלה פה את הנושאים.

משה שמעון שימי: כל מה שקשור לביטול רישיון העסק לצמיתות – זו תקנה של תיקון בחוק שהוכנסה על ידי הכנסת, ולדעתי צריך לבטל אותה.

משה שמעון שימי: תארו לעצמכם שאדם בונה בית, וכל חמש שנים הוא צריך לחדש את הרישיון לבית שלו.

משה שמעון שימי: היו הורסים לו את הבית חדשות לבקרים.

2139: או את חוזה הנישואים שלו.

משה שמעון שימי: או כל חוזה אחר.

משה שמעון שימי: באו ועשו את התיקון הזה כדי לחדש את הרישיון, שיוכל להיות לצמיתות, על מנת לפקח על העסק עצמו, ולחסוך את העבודה מעובדי ציבור.

משה שמעון שימי: ומעבידים את המעסיק, את בעל העסק במקומם.

משה שמעון שימי: כל תקנה שמשתנה, בצדק אומר מר אלגרבלי - - -

גאלב מג'אדלה: אבל הוא אמר גם שבתוך חמש שנים צריך לעמוד בתנאים כאלה - - -

2139: מה זה?

2139: כל הזמן אנחנו עומדים בהם, אנחנו כל הזמן עומדים בהם, אדוני היושב ראש.

גאלב מג'אדלה: אם יש שינויים.

2139: אין שינויים.

משה שמעון שימי: אדוני היושב ראש, יכול לבוא מפקח אם יש שינויים, אם יש תוספות שאפשר לעשות, ויגיד אם הדבר הזה אפשרי או לא אפשרי.

משה שמעון שימי: כשאדם הולך להוציא רישיון עסק, הוא צריך לעמוד בחוק התכנון והבניה, בשלב ראשון.

משה שמעון שימי: להתאים את עצמו לצרכים של כיבוי אש, משטרה, משרד הבריאות – כל הגורמים שבאים אחד אחרי השני ומגבילים אותו.

משה שמעון שימי: הוא צריך לעבור את כל חמש שנים?

משה שמעון שימי: זה אבסורד.

2139: בחלק מהמקרים כל שנתיים-שלוש.

2139: זה נורא.

משה שמעון שימי: לכן המחוקק בזמנו אמר שיש סוגי עסקים שלגביהם הרישיון יכול להיות לצמיתות.

משה שמעון שימי: ואני חושב שזה דבר שאתם, ביוזמה של חקיקה, אדוני חבר הכנסת אזולאי, יכולים לבטל את המגבלה הזאת ולהטיל אותה על הממשל.

משה שמעון שימי: לגבי מה שנאמר פה לגבי מט"י בנתניה – אולי לא הבחנתם בכך, אבל המט"ים פועלים כמו כל עסק, הם חייבים לפעול על מנת לשרוד.

משה שמעון שימי: התקציבים מגיעים מכמה גורמים, ואם הם לא מכלכלים את צעדיהם נכונה ולא דואגים לעצמם להכנסות, הם בעצמם לא יכולים לפעול.

משה שמעון שימי: הרשויות המקומיות בהחלט מעוניינות בהפעלה של המט"י – הם פותחים את הדלתות לאנשי עסקים, הם עוזרים להם לבטל את הבירוקרטיה, כל התהליכים שמתמודדים.

משה שמעון שימי: הוא בהחלט צריך לקחת מהארנונה, או ממה שהוא גובה מהעסקים.

משה שמעון שימי: ישנם אזורי תעשייה עם מנהלות, שם הדברים האלה מוסדרים בחוק, אותו דבר גם לגבי כל יתר העסקים.

משה שמעון שימי: אם הדברים האלה יוסדרו – אני יודע שזה לא נוח למשרד הפנים.

משה שמעון שימי: משרד הפנים, במידה שאין להם הכנסות – יש להם הוצאות מיועדות מראש – אז מענק האיזון ילך ויגדל בהתאם.

משה שמעון שימי: אבל, אין דרך אחרת, אם אנחנו רוצים למשוך, בעיקר ליישובי פריפריה, עסקים כמו שצריך.

משה שמעון שימי: הדבר הזה צריך להיות מוסדר: שמרכז לטיפוח יזמות יהיה מתוקצב בחוק.

משה שמעון שימי: ואז, בלי טובות, בלי חשב מלווה ובלי כל מיני אינטרסים.

משה שמעון שימי: לצערי הרב, דיבר קודם יהודה דורון.

משה שמעון שימי: הרשות לעסקים קטנים קיבלה על עצמה מטלה.

משה שמעון שימי: בשנתיים האחרונות טיפחנו אנחנו, הרשות, את היזמות ואת התעסוקה לנכים.

משה שמעון שימי: עשינו עבודה שנתנה פתרונות, חלקית.

משה שמעון שימי: לא נתנו פתרונות ראדיקליים, אבל אומרים אצלנו שהמציל נפש אחת מישראל, כאילו מקיים עולם מלא.

משה שמעון שימי: אני יכול להגיד לכם, אדוני, שבמשך שנתיים סידרנו בעבודה למעלה מ-2000 אנשים, כ-50% בתעסוקה קבועה, עוד כ-25% בעבודה זמנית, ועוד כ-25% בפתיחת עסקים, כולל נכים ואנשים בגילאי חמישים פלוס מינוס.

משה שמעון שימי: היום, הדבר הזה גם הולך לטמיון.

משה שמעון שימי: השירות הזה הולך להיסגר ואני לא יודע לאן זה יגיע.

משה שמעון שימי: חשוב מאד, מבחינת חקיקה, חבר הכנסת אזולאי ואדוני היושב ראש, שזה יגיע גם מלמטה, מחברי הכנסת.

משה שמעון שימי: כמו שאתה אמרת: יוזמה של חבר כנסת שרוצה לתת פתרונות לאוכלוסייה כזאת או אחרת יכולה לפעמים לנהל את הממשלה.

משה שמעון שימי: הממשלה נמצאת היום בקשיים אדירים, עם כל הביקורות וכל מה שקורה מסביב.

משה שמעון שימי: אי אפשר לדעת איך הם יכולים לתפקד.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

טדי רויטיך: אני סטודנט לתואר ראשון.

טדי רויטיך: עבדנו לא מעט בנושא של עסקים ולמדנו כמה דברים.

טדי רויטיך: ניסינו לשקול את העניין מחדש, מה ניתן לעשות כדי לעזור לעסקים קטנים.

טדי רויטיך: אני חייב להצטרף לדבריו של כבודו.

טדי רויטיך: נושא של שילוט, נושא של ארנונה, זה לפעמים מה ששובר את העסק, שובר אותו לגמרי.

טדי רויטיך: אמרנו: מה עושים כדי להקל עליהם במצב הזה?

טדי רויטיך: אז קודם כל, יש להתחשב בהם בארנונה.

טדי רויטיך: יש להקל עליהם בנושא של תשלום עבור שלטים, אבל השאלה היא איך תשמור על האיזון של קופת העיר ושל המדינה.

טדי רויטיך: זאת אומרת: כאן אנחנו צריכים להעלות נושא של דוחות, בגבייה שהיא לא תהיה מוניציפלית אלא של מנהל עסקי.

טדי רויטיך: כאן אתה יכול לשמור על איזון יפה ולהמשיך עם זה.

טדי רויטיך: בנושא של רישוי עסקים – יש לי גם ניסיון רב בנושאים מוניציפליים – זה באמת גורם הרבה בעיות.

טדי רויטיך: רישיון עסק, אתה לפעמים צריך לחדש אותו פעם בשנה ואתה יכול לדמיין לעצמך מה קורה עם אותו בעל עסק שצריך להאכיל את עצמו, את המשפחות, ולטפל ברישיון העסק.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

אלחנן קורלנד: אני מאיגוד לשכות המסחר.

אלחנן קורלנד: אני רוצה לדבר על ההנחות מארנונה, שדיברו עליהן.

אלחנן קורלנד: אז לא רק שאין כמעט הנחות מארנונה לעסקים – יש את ההנחה שהוזכרה בנייר העמדה, אבל אחוז מאד קטן של עסקים עומד בקריטריונים שלה – לא רק שאין הנחות, גם יש מנגנון של אישור חריגים שמאפשר העלאה בשנת מסים מסוימת.

אלחנן קורלנד: בשנים 2004-2005, כש-30% מהרשויות קיבלו אישור להעלות, וזה, לדעתי, לא נקרא אישור חריג, אם כל כך הרבה מקבלות אישור.

אלחנן קורלנד: אנחנו מאבדים פה בכלל את התכלית של החקיקה האת.

אלחנן קורלנד: בנוסף, נושא של חוסר שקיפות לאישורים חריגים.

אלחנן קורלנד: אנחנו בתחילת 2007 – עוד שבוע נשלחות הודעות תשלום, גם לעסקים גם לפרטיים, ולא ידוע שום דבר על כמות האישורים החריגים.

אלחנן קורלנד: איזה רשויות ביקשו לשנת 1006.

אלחנן קורלנד: דיברתי עם איזושהי רשות שידוע שהיא הגישה.

אלחנן קורלנד: עד לסוף 2006 לא ידעו אם אישרו או לא אישרו.

אלחנן קורלנד: תושבים, עסקים, מקבלים שובר תשלום, אין להם שום בקרה.

אלחנן קורלנד: פתאום רואים את ההעלאה הזאת, וזה מעבר לעדכון שקיים בחוק.

אורן הרמב"ם: אני מהתאחדות התעשיינים.

אורן הרמב"ם: בסך הכל, מרבית הנקודות שרלוונטיות אלינו הועלו כאן.

אורן הרמב"ם: יש לי נקודה שעדיין לא הועלתה, שזה לגבי עסקים קטנים ובינוניים שנמצאים בשדרות וביישובי עוטף עזה.

אורן הרמב"ם: הם בשנים האחרונות מאד נפגעו מירי הקסאמים.

אורן הרמב"ם: רציתי שנציג של העסקים שם, נציג ממפעל הולנדיה, יספר על אבסורד שקרה לאחרונה בנושא הנחות בארנונה.

רואי שדלצקי: אני סמנכ"ל חברת הולנדיה.

רואי שדלצקי: המפעל בשדרות מבחינת גודל הוא גדול פלוס, אנחנו מעסיקים כמאתיים עובדים.

רואי שדלצקי: ב-2005 ו-2006 היתה הנחה של 50% בארנונה.

רואי שדלצקי: בעקבות החלטה תמוהה החליטו, ללא שום סיבה, לקצץ את הנחת הארנונה מ-50% ל-25%, כאשר מבחינת נפילות של קסאמים – הן יומיומיות.

רואי שדלצקי: הפגיעות הן יומיומיות בתושבים, במפעל, שבוע שעבר נהרסה לנו משאית מפגיעה ישירה של קסאם.

2139: למה אתה מפחד מהמילים?

2139: אל תגיד תמוהה, תגיד מטופשת.

רואי שדלצקי: אני עדין.

רואי שדלצקי: אתמול הייתי במפעל, ונגשו אלי עובדים.

רואי שדלצקי: הם שמעו שאני מגיע פה לוועדה, הם אמרו: תגיד להם שביטלנו את הוראת הקבע של הארנונה, של כל התשלומים – ואלה אנשים באמת נהדרים.

רואי שדלצקי: שעובדים, משרתים ומגיעים והכל.

רואי שדלצקי: בקצה קצהו של דבר שהם נהנו מזה, בשולי הסבל, אז גם את זה עוד דחפו להם, בלי שום קשר למציאות.

רואי שדלצקי: אנחנו עדיין במצב מלחמה שם, אנחנו עדיין עם נפילות למרות ההגדרה שיש תאריך כלשהו, עדיין לא נמצא פתרון.

רואי שדלצקי: הייתי שמח אם זה היה בטיפולך אדוני.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: רצית להשיב?

אהוד ענבר: כן.

אהוד ענבר: אני חייב להגן פה על הרשויות המקומיות.

אהוד ענבר: כל מה שתארו פה כנתיב הייסורים, זה בדיוק בהתאם לספר.

אהוד ענבר: זה בדיוק על פי חוק.

אהוד ענבר: מרדכי אלגרבלי: נתיב הייסורים החוקי.

אהוד ענבר: זה חוקי.

אהוד ענבר: אין לאף אחד ברשות המקומית סמכות לחרוג מזה כהוא זה, כי אם הוא יחרוג, הוא ימצא את עצמו ביח"א, ועכשיו אין מקום גם ביח"א.

אהוד ענבר: אם אני, כמהנדס רשות מקומית, חס וחלילה אחתום על תוכנית שלא בהתאם לתקנון, אני אמצא את עצמי בחקירות.

2139: אבל לא באים אליכם בטענות.

2139: רוצים לשנות את המצב.

אהוד ענבר: אנחנו לא יכולים.

אהוד ענבר: זה חוקי.

2139: אני יכול לשאול אותך שאלה.

2139: אני עוסק בייצוא תרופות.

2139: תרשה לי להגיד לך:

2139: נבנתה גלריה לפני שנים, לא על ידי.

2139: תגיד לי למה זה פוגם בעיסוק שלי, זה שיש גלריה.

2139: למה התניית שירות בשירות?

2139: למה אני בן ערובה של החוק?

2139: לכו תדפקו על השולחן למי שהיה אז, לא לי.

אהוד ענבר: חוק הרשויות, צו העיריות, זה עוד משלטון הבריטים, ומשרד הפנים גם שכח שהבריטים עזבו את הארץ כבר.

אהוד ענבר: וזה מתנהל בצורה כזאת.

אהוד ענבר: אני רוצה להגיד לכם עוד דבר אחד: בשלוש השנים הבאות הבעיות רק ילכו ויחמירו, כי הולכות לעבור, בחצי השנה הקרובה, בוועדת העבודה הרווחה והבריאות, התקנות של חוק הנגישות לנכים.

אהוד ענבר: הן תמנענה לחלוטין הוצאת רישיון עסקים לעסקים שלא יעמדו בתקנות האלה.

אהוד ענבר: יש שלוש שנים שיצטרכו ליישם את התקנות.

קריאה: תמכור את העסק.

קריאה: מה אתה רוצה?

אהוד ענבר: אני לא רוצה כלום, אני באתי לפה רק לומר את זה.

גאלב מג'אדלה: מסב את תשומת לבנו.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

עודד נחמיה: אנחנו שמענו פה היום יזם עם הרבה כישורים ויכולת.

עודד נחמיה: אני רוצה להזכיר שמסה מאד גדולה מהעסקים הקטנים, זה אנשים שפנו לדרך הזאת כאל איזשהו פתרון.

עודד נחמיה: אני מדבר על אוכלוסיות מיוחדות, אני מדבר על אנשים שאולי לא מוצאים עבודה במקומות אחרים, אני מדבר על אנשים שעבדו והם בני 45 ואומרים: אוקי, הגיע הזמן לעשות משהו אחר, כי אין לי משהו אחר ואני לא מוצא.

עודד נחמיה: אני מדבר על חיילים משוחררים.

עודד נחמיה: אלה אנשים שמתחילים ממקום מאד נמוך ומאד קשה, עם הרבה היסוסים והרבה לבטים, וצריך לעזור להם.

עודד נחמיה: צריך לעזור להם וחובה עלינו לעזור להם.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

שלמה דמנגה: אני מהתאחדות בעלי המלאכה, מאשדוד.

שלמה דמנגה: יש את המצב הזה של ארנונה שלדעתי מאד מפריע לעסקים בינוניים וקטנים.

שלמה דמנגה: ורוב העומס – החברים פה אמרו ואני מחזק את ידיהם – רוב העומס נופל.

שלמה דמנגה: יש לי הצעה.

שלמה דמנגה: אולי אפשר את המסים של העירייה לשלם לפי הכנסות, לפי המחזור.

שלמה דמנגה: אם אני מחזיק היום מאתיים עובדים - - -

גאלב מג'אדלה: השיטה מוכרת.

גאלב מג'אדלה: יש מקום, אוכלוסייה קטנה, שמרוויחה יותר ממפעל של .

גאלב מג'אדלה: נכון.

שלמה דמנגה: לפי המחזור שלהם.

שלמה דמנגה: מי שמחזיק הרבה עובדים, לא בטוח שהוא יותר חזק ממי שמחזיק עשרה עובדים.

שלמה דמנגה: אז העומס כל כך חזק, שאנחנו היום מביאים כסף מהבנק, והבנקים, אתם יודעים טוב מאד.

שלמה דמנגה: סגרו את האשראי וזה מאד קשה.

שלמה דמנגה: יש מפעלים שאני מכיר, על סף פשיטת רגל.

גאלב מג'אדלה: הנוסחה מוכרת.

שלמה דמנגה: שילוט.

שלמה דמנגה: אם אתה כותב שלט, עשרה ס"מ, משרד וחץ, מחייבים אותך על מטר שלט.

שלמה דמנגה: אין היגיון.

שלמה דמנגה: אם החוק לא יבוא מלמעלה ויכוון את העיריות שלפי דעתי מרוויחות די טוב - ואנחנו לא צריכים לממן עובדים ב-30,000 שקל בחודש או יותר.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

מירי זינדאני: אני מנכ"לית מחוז אשדוד בהתאחדות בעלי מלאכה.

מירי זינדאני: חבל שחבר הכנסת אזולאי לא פה.

מירי זינדאני: רציתי רק לומר משפט: זה שאין שום בעיה עם עובד בעירייה, וכולי.

מירי זינדאני: אני נתקלת הרבה פעמים בראשי העיר.

מירי זינדאני: הגישה של הפקיד הפשוט בעירייה, היא לא הגישה שהייתי רוצה לקבל אותה כלקוחה.

מירי זינדאני: זה קודם כל.

מירי זינדאני: בי"ת, הם לא כל כך עסוקים בלתת לי את השירות, הם עסוקים יותר בעניינים אחרים.

מירי זינדאני: אבל אתה יודע מה?

מירי זינדאני: את זה אני עוד מסוגלת לקבל.

מירי זינדאני: אם חקרו עשרה חודשים את רשות המסים אני באמת חוששת – באמת חוששת – ממה שימצאו בעיריות.

מירי זינדאני: כי לא יכול להיות שהם כאלה נקיי כפיים.

קריאה: את צריכה להיזהר.

מירי זינדאני: אני נזהרת.

מירי זינדאני: ואתה יודע מה?

מירי זינדאני: זה אפילו לא מאד מעניין אותי.

מירי זינדאני: אם לצורך העניין נועדתי – לא אני כאני, כי לי אין עסק, ואני שכירה בהתאחדות – אם לצורך העניין נועדתי לממן, נניח, את עובדי העיריות, לפחות שייתנו לי איזשהו מענה.

מירי זינדאני: אני אחדד פה את הנקודה של העירייה, כי כשאני באתי והסתכלתי על צווי הארנונה של מספר עיריות, לא היה לי שום בסיס להגיד: בעירייה הזאת עושים כך ובעירייה הזאת עושים כך.

מירי זינדאני: פשוט, כאילו הכל בכל מכל, כמו שאומרים.

מירי זינדאני: אז בעיריית אשדוד זה x, רחובות זה y, בעיריית שדרות זה z, ובכל מקום זה משהו אחר.

מירי זינדאני: הייתי רוצה לבוא ולהגיד לראש העיר פלוני: תגיד, אתה חושב שזה חוקי מה שגבית ממני?

מירי זינדאני: במקום אחר גובים ממני 36 שקלים למטר מרובע, עד , לצורך העניין, ובמקום אחר גובים ממני בכלל 56 שקל עד .

מירי זינדאני: למה אין אחידות ברמה של משרד הפנים, לא ברמה של כל ראש עיר מחליט, וזהו.

מירי זינדאני: זה נראה לי כאילו גוזלים מאתנו כאנשים.

מירי זינדאני: אני עובדת למחייתי וכולכם ודאי עובדים למחייתכם.

מירי זינדאני: לא נראה לי שמישהו נכנס לי לכיס ולוקח ממני משהו שלפי דעתי משרד הפנים הוא זה שצריך להחליט, נניח בבניין, או באזור תעשייה, כמה כסף צריך כל אדם לשלם.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: במה זה קשור לחבר הכנסת אזולאי?

מירי זינדאני: הוא דיבר קודם על עירייה, אז רציתי שהוא ישמע מה יש לי להגיד.

קריאה: אין מה לפטר עוד עובדים, הוא אמר.

קריאה: 50% אפשר לשלוח הביתה.

מירי זינדאני: אני גם חושבת שיש מה לפטר.

מירי זינדאני: קודם כל, תמיד אפשר להתייעל, נתחיל מזה.

מירי זינדאני: אבל זה פחות מעניין אותי.

מירי זינדאני: יותר מעניין אותי, לפחות אם אתה לוקח כסף אז שתהיה שווה את זה, שאני אהנה לתת לך אותו.

גאלב מג'אדלה: כן, בבקשה, אחרון הדוברים.

2139: אני רוצה להעלות נושאים חדשים של השנה האחרונה.

2139: אחד הנושאים החדשים שצץ השנה אחרי שישים שנות מדינה, זה ארנונה על קרקע תפוסה.

2139: משהו חדש.

2139: אני קיבלתי מהעסק שלי עכשיו דרישה לתשלום 150,000 שקל לשנה, על קרקע תפוסה.

2139: זאת אומרת: מסביב למפעל יש כביש עירוני, שכל אחד יכול לחנות בו.

2139: על זה עוד 150,000 שקל לקרקע תפוסה.

2139: תקנה חדשה.

2139: עוד מס, חדש.

2139: אני אומר: עוד מעט ההכבדות האלה יגמרו את התעשייה, יחסלו אותה.

2139: עוד 150,000 שקל.

סטס מיסז'ניקוב: על מגרש חניה?

2139: על מגרש חניה, כביש שגובל במפעל שלי.

2139: כביש עירוני.

2139: אמרתי לגזברית של המועצה – איפה חנית עכשיו, גברת?

2139: בשטח שלי, נכון?

2139: אני חייב עליו ארנונה?

2139: תני לי עשרים שקל לחניה.

2139: מה זאת אומרת?

2139: אם חמישים שנה לא לקחו ארנונה על קרקע תפוסה, מה פתאום היום?

משה שמעון שימי: המושג קרקע תפוסה לא חל על מגרשי חנייה.

2139: קרקע תפוסה, על כביש עירוני שמסביב למפעל.

משה שמעון שימי: יש איזו טעות פה.

2139: לא טעות.

2139: דבר שני, עוד נקודה שאני רוצה להדגיש אותה בפניך: התניית שירות בשירות.

2139: כשאתה מגיע למצב בו אתה צריך אישור תוכניות בניה של מפעל חדש, בא לך ראש מועצה ואומר לך: אתה רוצה שאני אחתום לך בלי בעיות?

2139: אני רוצה שתבנה לי כביש.

2139: 300,000 שקל.

קריאה: זה קיים.

2139: חברים, אני חושב שאנחנו עוברים כל גבול של חוצפה.

2139: אני אגיד לך, אדוני היושב ראש, דברים פשוטים, ואתה מוזמן לבוא אלי בכיף.

2139: אני מזמין אותך ואת חברי הוועדה.

2139: יש לי תוכנית אחת חתומה על ידם, לפי החוק צריך 6 תוכניות חתומות.

2139: 6 עותקים.

2139: על הראשונה הוא חתם, כי אין לו ברירה.

2139: על החמישה האחרים הוא אומר: אתה רוצה שאני אחתום לך?

2139: 300,000 שקל לכביש חדש.

קריאה: צודק.

2139: למה?

גאלב מג'אדלה: כביש שלא נוגע למפעל.

2139: לא נוגע למפעל, המפעל יש לו מספיק חניות בפנים.

2139: אלא מה?

2139: מי כמוני ילך ויגיש בג"ץ נגד זה?

2139: אני צריך אותו כל יום, את ראש העיר או את ראש המועצה הזה.

2139: דבר אחרון, קוריוז, כדי לסיים עם קצת אווירה טובה לוועדה, כי אולי העבתי קצת על שמחת חייכם.

2139: במסגרת 57 דרישות בשביל לבנות מפעל חדש - FDA ארצות הברית - אני מקבל את אחת הדרישות, במבנה הקודם שלי – אני גם צריך להסדיר את כל העניינים ביחד.

2139: אני לא מבין למה.

2139: כל הסיפורים ביחד, כל הבעיות שהיו 50 שנה במפעל, לקודמיי, אני צריך להסדיר אותם היום.

2139: למה?

2139: כי אני בן ערובה.

2139: עכשיו תופסים אותך, פה.

2139: סגור עניינים היום.

2139: אחד מהם זו דרישה מוזרה מאד, שאני צריך להביא מאגף העתיקות אישור שבגלריה קודמת לא היו עתיקות.

2139: אתם מבינים את זה?

2139: 57 דרישות כדי להקים מפעל חדש בישראל.

2139: עד כאן.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: אתה גם מאגף העתיקות?

אשר שטרית: לא.

אשר שטרית: אני מהתאחדות בעלי מלאכה אשדוד.

אשר שטרית: אני רוצה לשאול את כבוד היושב ראש, למה אין צו מסים אחיד לכל מדינת ישראל.

אשר שטרית: כמובן, ששדרות אני לא רוצה שתהיה כמו אשדוד או כמו תל אביב.

אשר שטרית: אבל צו מסים צריך להיות אחיד.

אשר שטרית: פעם רציתי לעשות טבלת השוואה לצווי מסים בכל הארץ.

אשר שטרית: הסתבכתי.

אשר שטרית: הייתי צריך להיות מינימום רואה חשבון, מקסימום עורך דין.

אשר שטרית: אני לא רוצה להיות, לא עורד דין ולא רואה חשבון.

אשר שטרית: אני רוצה לעשות טבלת השוואות.

אשר שטרית: כמו שאמר האדון הזה, בעירייה אחת משלמים 10 שקל למטר, בעירייה אחרת 50 שקל.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: החבר שלך העלה את זה.

אשר שטרית: אני ניגש לראש העיר ושואל אותו למה צו מסים בנוי בצורה כזאת, אז הוא אומר לי: משרד הפנים מכתיב לי.

אשר שטרית: אז אם משרד הפנים מכתיב, ההכתבה צריכה להיות צו מסים אחיד לכל מדינת ישראל.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: נציגת משרד הפנים, בבקשה.

דברת זילברשטיין: התשובות קצרות.

דברת זילברשטיין: אחד, לנושא האישורים החריגים לארנונה לשנת 2006, אין שום תיק פתוח במשרד הפנים, להעלאה חריגה בשנת 2006.

דברת זילברשטיין: אם קיבלת תשובה כזאת מהעירייה היא לא נכונה.

דברת זילברשטיין: אין תיקים פתוחים בבקשות חריגות בארנונה לשנת 2006.

דברת זילברשטיין: כל התיקים נדונו והתשובות ניתנו לעיריות.

דברת זילברשטיין: בנושא הארנונה משרד הפנים מכיר שיש בעייתיות, לאו דווקא בנושא של עסקים קטנים, אבל גם.

דברת זילברשטיין: מוקמת עכשיו ועדה בין משרדית לבחינת כל נושא הארנונה, במסגרת זה גם הנחות בארנונה.

דברת זילברשטיין: במסגרת דיוני הוועדה יידונו כל נושאי ההנחות, בין אם לאנשים עם מוגבלויות ובין אם לעסקים.

דברת זילברשטיין: אני רק אגיד משפט כולל – והיטיב להגיד את זה חבר הכנסת אזולאי והוא ודאי יוכל להגיד את זה יותר טוב ממני – משמעויות של הנחות, ודאי בסדרי גודל של חמישים אחוז, יעלו לכדי עשרות מיליוני שקלים בשנה לרשויות המקומיות.

דברת זילברשטיין: למשרד הפנים אין את המשאבים האלה, ואם משרד האוצר ירים את הכפפה, גם אנחנו נשמח.

דברת זילברשטיין: בנושא הרפורמה ברישוי עסקים, משרד התמ"ת ציין שהוועדה יושבת על המדוכה והיא תפרסם את המסקנות בימים הקרובים.

אורן הרמב"ם: מחכים לחתימה לפי ידיעתי.

קריאות: סיימה.

קריאות: אנחנו יודעים שסיימה אתמול.

2139: הנושא הזה נדון פה?

דברת זילברשטיין: בוועדה.

דברת זילברשטיין: רוב הדברים שנאמרו פה – מסלול ירוק והקלות וכולי, נדונו בוועדה, נכנסו לרפורמה.

דברת זילברשטיין: אני מניחה שזה יקל מאד על הדרך לרישוי עסקים.

משה שמעון שימי: בוועדה שלכם, של הארנונה, לקחתם בחשבון נציג של הרשות לעסקים קטנים?

אורן הרמב"ם: לא.

אורן הרמב"ם: אני מהתאחדות התעשיינים.

אורן הרמב"ם: יש נציגים רק למשרדי הממשלה ולרשויות המקומיות.

משה שמעון שימי: אני חושב שאתה - - - הרשות לעסקים קטנים.

משה שמעון שימי: תייצג את הנושא הזה.

אורן הרמב"ם: צריך נציג למגזר העסקי.

משה שמעון שימי: אני מבקש, קחו את זה בחשבון.

גאלב מג'אדלה: הוועדה תגיש תכף את ההמלצות שלה.

משה שמעון שימי: לא.

משה שמעון שימי: הוועדה שהקימו לנושא הארנונה, לא הרישוי.

גאלב מג'אדלה: סליחה, ברשותכם.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, בבקשה.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב ראש, אני מתנצל שהגעתי באיחור.

סטס מיסז'ניקוב: אני פשוט הסתובבתי בישיבות הוועדות.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו ארגנו היום יום עסקים בכנסת, על מנת להעלות את המודעות לעסקים הקטנים והבינוניים לסדר היום הציבורי והממלכתי, בכל המובנים.

סטס מיסז'ניקוב: ואני מודה לך מאד שהרמת את הכפפה בקטע של הנושא המוניציפלי ברשויות המקומיות, בכל הנושא של העסקים הקטנים.

סטס מיסז'ניקוב: לא הייתי פה, ואני בטוח שדנתם לעומק גם ברישוי עסקים וגם בארנונה.

סטס מיסז'ניקוב: רק אני רוצה להגיד: לפני שנבחרתי לכנסת, הייתי מחזיק תיק רישוי עסקים בעיריית ראשון לציון.

סטס מיסז'ניקוב: אני את התהליך הזה מכיר מאל"ף ועד ת"ו.

סטס מיסז'ניקוב: הוועדה הבין משרדית של קובי הבר סיימה מזמן את המסקנות שלה ואת ההמלצות שלה.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מחכים ליישום אותן המלצות.

סטס מיסז'ניקוב: אני יודע מניסיון של שלוש שנים כמחזיק תיק של רישוי עסקים – זה פשוט גיהינום שבעלי עסקים צריכים לעבור כדי לקבל רישיון עסק.

סטס מיסז'ניקוב: מי ששורד ובסופו של דבר מקבל את הרישיון הוא פשוט גיבור.

סטס מיסז'ניקוב: צריך לתת לו אות הצטיינות ואות גיבור לאומי, כי בדרך כלל, ולא בכדי, 60% מהעסקים ברשויות מקומיות פועלים ללא רישיון עסק.

סטס מיסז'ניקוב: אחר כך מופעלים נגדם צווי סגירה, או בכלל מתרחש אסון ואז תובעים אותם לדין, או מה שלא יהיה.

סטס מיסז'ניקוב: אבל ככה לא עושים.

סטס מיסז'ניקוב: אצלנו, בראשון, עשינו איזושהי רפורמה.

סטס מיסז'ניקוב: למשל, לקחנו מהנדס מאגף הנדסה, שהיה צריך לתת אישורים לכל נושא הרישוי, ושמנו אותו באגף רישוי עסקים כדי לקצר את התהליך.

סטס מיסז'ניקוב: אבל עדיין נתקענו עם הכיבוי, ועדיין נתקענו עם המשטרה ועדיין נתקענו עם משרד הבריאות, וכך הלאה.

סטס מיסז'ניקוב: לכן כל הנושא הזה של רישוי עסקים צריך לעבור רביזיה שלמה, לראות מה ההמלצות.

סטס מיסז'ניקוב: אם דרושה חקיקה אנחנו צריכים לעשות חקיקה, בוועדה שלך, בעזרתך, אדוני היושב ראש, וכך הלאה.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי הנושא של הארנונה.

סטס מיסז'ניקוב: באמת, שאלת שאלה נכונה.

סטס מיסז'ניקוב: אני מתפלא על משרד הפנים שעושה דבר כל כך חשוב, כמו להקים ועדה לבדיקת נושא ההנחות בארנונה לעסקים קטנים, ולא מכניס לשם נציג של המגזר העסקי.

דברת זילברשטיין: הוועדה היא לא לבחינת הארנונה לעסקים קטנים.

דברת זילברשטיין: אנחנו בודקים את נושא הארנונה, גם צו מסים כלל ארצי, גם בעיות באזור המרכז.

דברת זילברשטיין: במסגרת הוועדה הזאת יידון גם נושא ההנחות.

סטס מיסז'ניקוב: אז במסגרת הזאת הנציג של המגזר העסקי חייב להופיע, כי אחרת העשייה תהיה חלקית.

דברת זילברשטיין: אני מוכנה להעלות את הבקשה למנכל המשרד.

סטס מיסז'ניקוב: בסדר.

סטס מיסז'ניקוב: יש לי פגישה אתו, דרך אגב, מחר, ואני אשמח להעלות את זה בפניו.

סטס מיסז'ניקוב: אני חבר בוועדת הכספים, וכרגע קיבלתי מינוי להקים תת ועדה, ועדת משנה לענייני עסקים קטנים ובינוניים.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו, במסגרת אותה תת ועדה, נטפל בכל מיני נושאים שהיום דנו בהם בכל מיני ועדות במסגרת יום העסקים, גם על הנושא של רישוי עסקים, גם על הנושא של הנחות בפריפריה, במיוחד בפריפריה, לעסקים קטנים.

סטס מיסז'ניקוב: הזכרתי עכשיו בוועדת הכספים שלמשל שדרות ועוטף עזה עד עכשיו, אחרי שש שנים, לא קיבלו מעמד של קו עימות.

סטס מיסז'ניקוב: מכאן נובעות כל הרעות של האזור הזה.

סטס מיסז'ניקוב: הצעת חוק שלי שחתומים עליה 80 חברי כנסת, אחד הדברים שהיא מדברת עליהם זה להעניק – לחדש – ארנונה של 50% שמשום מה הורדה עכשיו ל-25% על פי החלטת ממשלה.

סטס מיסז'ניקוב: זה לא צריך לבוא על חשבון הרשויות המקומיות, חלילה, זה צריך להיות מתוקצב בתקציב המדינה על ידי הממשלה.

סטס מיסז'ניקוב: זה לא צריך ליפול עליהם לנטל.

סטס מיסז'ניקוב: בקיצור, שוב.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש, ואני בטוח שנוכל לעשות יותר.

גאלב מג'אדלה: אז ברשותכם, אנחנו נלך לסיכום ולהמלצות, כדי שנוכל לקדם את הנושאים.

גאלב מג'אדלה: ראשית, נמליץ לחוקק חוק לעסקים קטנים ובינוניים.

גאלב מג'אדלה: במסגרת החוק הזה יעוגנו ויטופלו כל הדברים ותהיה התמודדות עם כל הבעיה בהיקפה הגדול ויינתן מענה.

גאלב מג'אדלה: זה הדבר המרכזי, הגדול.

גאלב מג'אדלה: הדבר השני: אנחנו מבקשים מהתמ"ת להעביר את הכספים שמגיעים לרשות לעסקים קטנים, כי הם כבר איבדו את הכספים שהיו מגיעים לשנת 2006.

גאלב מג'אדלה: פשוט פעולת העברה רגילה מתקציבי המדינה למשרד התמ"ת והרשות לעסקים קטנים.

גאלב מג'אדלה: כספים שחוזרים לאוצר המדינה, שלא יקרה הדבר הזה ב-2007.

גאלב מג'אדלה: אם היו מעמידים אותנו על העניין הזה לפני סיום תקציב 2006, היינו דורשים שהכסף הזה יעבור, כדי שהתפקוד של הרשות לעסקים קטנים לטובת העסקים הקטנים יבוא על מקומו.

גאלב מג'אדלה: דבר נוסף שאנחנו רוצים לקבל ממך, נוציא מכתב למנכ"ל, שמבקשים לראות את ההמלצות של ועדת הבר, כדי שנקיים על זה דיון כאן בוועדה.

גאלב מג'אדלה: גם אנחנו רוצים להיות מעורבים בעניין, כי מחר אנחנו נידרש גם להתקין תקנות כדי לבצע את ההמלצות האלו.

אורן הרמב"ם: סליחה, למיטב ידיעתי זה ממש על סף חתימה.

דברת זילברשטיין: כאמור, משרד האוצר - - -

גאלב מג'אדלה: זו היתה ועדה בין משרדית?

דברת זילברשטיין: כן.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נפנה למנכ"ל משרד הפנים, ונפנה לראש הוועדה - - -

סטס מיסז'ניקוב: אשר גרבנר היה שותף מלא שם.

דברת זילברשטיין: נכון, נכון.

גאלב מג'אדלה: ולמי שצריך.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לקבל את ההמלצות כדי לקיים בהם דיון בטרם ייחתמו, ואנחנו מבקשים לעכב את החתימה לשבועיים, כדי שאנחנו נזמין לכאן את הרשות לעסקים קטנים ואת האנשים הנוגעים בדבר, כדי לשמוע גם את דעתם.

גאלב מג'אדלה: היא לא נשמעה.

גאלב מג'אדלה: ובעקבות זה אנחנו נעביר את ההערות שלנו.

גאלב מג'אדלה: אנחנו גם נשתף את השדולה לעסקים קטנים במה שנוגע ספציפית לנושא הזה.

גאלב מג'אדלה: רשמתי את כל הדברים, זה יופיע, גם בפרוטוקול וגם בהתייחסות.

גאלב מג'אדלה: אבל אלה שני הדברים שאני חושב בגדול.

גאלב מג'אדלה: גם החוק לעסקים קטנים ובינוניים, וגם הנושא של העברת התקציבים בכדי שהרשות תתפקד ותוכל ללוות את העסקים הקטנים והבינוניים ותתחיל לעבוד, מה שלא עשתה ב-2006 בגלל אי הזרמת התקציבים הדרושים.

גאלב מג'אדלה: ולגבי כל הדברים שהעליתם והעברתם – נראה איך מנסים לקדם אותם, בדרך זו או אחרת.

גאלב מג'אדלה: כמובן, נשתף את השדולה, נפנה עוד היום למנכ"ל משרד הפנים.

2139: מה עם הנושא שהועלה על ידי ועל ידי מר שימי, שעסק שמתנהל כראוי, לפי החוק, לתת לו מחדש רישיון עסק לצמיתות?

2139: להפסיק את כל הסיוטים האלה.

גאלב מג'אדלה: זה במסגרת החוק לעסקים קטנים, ואם נראה שבהמלצות הוועדה זה חסר, אז בדיון שנקיים בעוד שבועיים שלושה – אני מקווה שבעוד מספר ימים נקבל את ההמלצות, נזמין בעוד שבועיים שלושה לדיון, ואז נראה את כל הדברים שהעליתם כאן.

גאלב מג'אדלה: אם קלעו לדעתכם – מה טוב.

גאלב מג'אדלה: אם לא – בדיון הזה שנקיים כאן, נביא את כל הנקודות שהעליתם וננסה לראות איך מחברים אותן להמלצות הוועדה.

גאלב מג'אדלה: אבל כל מה שהעליתם ונוגע לחקיקה, נשתדל להביא את זה לחקיקה.

גאלב מג'אדלה: נעשה את זה יחד, סטס, ראש השדולה, אנחנו כוועדה ועוד גורמים, ונביא את זה כחברי כנסת, במסגרת הכי גדולה שאפשר, מטעמנו.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להודות קודם כל לסטס על היוזמה להעלות את הנושא של עסקים קטנים ובינוניים על סדר היום הציבורי של הכנסת, רוצה להודות לכם על שתרמתם את חלקכם, ולצוות הוועדה ולנציגי הממשלה השונים שבאו והשתתפו בדיון.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה, הישיבה נעולה.