ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 275, 2007-01-03 09:00

יעקב ליצמן: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

יעקב ליצמן: אנחנו דנים במצב בית החולים "ביקור חולים".

יעקב ליצמן: אני רוצה להבהיר לפרוטוקול ולומר שאנחנו לא מתערבים במי הולך לקבל איזה מכרז.

יעקב ליצמן: מטרת הישיבה היום היא לשני דברים.

יעקב ליצמן: כל הזמן אנחנו מדברים על מצב בית החולים ואנחנו רוצים להבטיח שני דברים, אותם אני רוצה לשים בראש מעיננו.

יעקב ליצמן: ראשית, את הפנסיה של אלה שפרשו ואלה שטרם פרשו, פנסיה שלא הפרישו להם.

יעקב ליצמן: שנית, אני אומר כירושלמי, וגם ראובן ריבלין יתמוך בי, וכך אני מניח שתעשו כולכם, אנחנו רוצים שבית החולים יתקיים.

יעקב ליצמן: גם משרד הבריאות וגם אנחנו רוצים צורך בבית החולים ביקור חולים במרכז העיר.

יעקב ליצמן: אני לא מתייחס רק למחלקת יולדות אלא לכלל בית החולים.

יעקב ליצמן: הגיע לאוזניי כאילו משרד האוצר עושה כל מיני קומבינות כדי שלא יהיה בית החולים.

יעקב ליצמן: מדובר בהרחקת רופאים ואי קבלת רופאים טובים.

יעקב ליצמן: אני אומר את הדברים מידיעה.

יעקב ליצמן: מעבר לכך שמעתי שרוצים לחלק את בית החולים עם שערי צדק ועם הדסה.

יעקב ליצמן: נגד זה אין לי דבר, אבל בתנאי שבית החולים יישאר כבית חולים ולא כמחלקה.

יעקב ליצמן: נגד זה אני מתקומם ואני מניח שלא ניתן שזה יקרה.

יעקב ליצמן: צריך לדאוג שהעובדים יקבלו את כספי הפנסיה.

יעקב ליצמן: לשם כך נועד הדיון היום.

יעקב ליצמן: אני חוזר ומדגיש שאני לא רוצה להתערב במכרז ובמי שיזכה.

ראובן ריבלין: זו משאלה שיכולה להיתמך בטיעונים משפטיים אבל במבחן התוצאה היא לא תעמוד.

יעקב ליצמן: אני רוצה לשמוע.

יעקב ליצמן: אם יש מצב שאנחנו כוועדה יכולים לעשות משהו, אני מתכוון לעשותם.

חיים אורון: הקושי הגדול שלנו כאן – של אלה שיושבים כאן – שאנחנו לא יודעים מה בדיוק רוצה המדינה ולכן אנחנו מגששים באפלה.

חיים אורון: בהמשך לשיחה שהתנהלה כאן לפני פתיחת הישיבה, אני רוצה לומר שלא ברור מי זו המדינה, ולדעתי עוד יותר חמור, לא ברור אם יש מדינה.

חיים אורון: זאת אומרת, מי בעצם אומר מה רוצים.

חיים אורון: כל פעם שמופיע כאן איש משרד הבריאות הוא אומר שהם רוצים בית חולים.

חיים אורון: אני לא בטוח שזאת עמדת המדינה ולפי דעתי לא נשאר אלא להביא את שני האנשים שיכולים לייצג כאן את המדינה, קרי, שר הבריאות ושר האוצר ולא אף אחד פחות מהם, שיבואו לוועדה של הכנסת ויאמרו מה הם עושים עם בית החולים.

חיים אורון: אני מסכים עם סדר הדברים שלך, אני אפילו מוכן להציג אותו מבחינת הסדר באופן הפוך.

חיים אורון: אני מתחיל עם הפנסיונרים, אני ממשיך עם הזכויות של העובדים שעדיין עובדים כאשר לגבי חלקם הזכויות לא בטוחות ואני לא יודע מה קורה בכל המעברים עליהם דובר, ואני ממשיך בקיום בית החולים.

חיים אורון: כמוך, אנחנו לא קובעים איזה מכרז יותר טוב.

חיים אורון: אני רואה כאן את העתק הבקשה להצעות, ואני מבין שכבר אחריה היה, ובה יש יותר אופציות מאשר היו באופציות הראשונות.

יעקב ליצמן: אתה שמת לב למה שכתוב שם.

יעקב ליצמן: אני לא קראתי.

יעקב ליצמן: הם חילקו את בית החולים וראו כמה כסף זה יכניס להם.

יעקב ליצמן: זה אבסורד.

יעקב ליצמן: חיים אורון צודק, לא שמתם אפילו מטרה.

חיים אורון: אני מוכן – אני מאוד אבקר את זה – שיבוא לכאן שר האוצר ויאמר שעמדת הממשלה היא להוציא מהמתחם הזה הכי הרבה כסף כדי לשאת כמה שפחות בהוצאות של הפנסיה ובזכויות של העובדים כי יש לנו פתרון רפואי לבעיות ירושלים בלי בית החולים ביקור חולים.

חיים אורון: מותר שתהיה עמדה כזאת, אבל צריך לומר אותה באומץ, להיות מוכן לקבל את המשוב של אזרחי ירושלים, הפוליטי או האחר, וללכת להחלטה.

חיים אורון: אני חושב שעל פי כל ההיגיון, ברגע שהחבילה הזאת תתפרק, מי שיישאר ברחוב הם אלה שהם הכי חלשים.

חיים אורון: אחיות היום מחפשים בכל הארץ ולפי דעתי הן תוכלנה למצוא עבודה.

חיים אורון: רופאים, אני מתאר לעצמי שגם הם ימצאו עבודה.

חיים אורון: נכון לחצי שנה הזאת, כך כתוב בעיתונים, אני מבין שיש ביקושים לעובדי רפואה.

חיים אורון: אני לא בטוח שלכולם ובאותן דרגות, אבל יש ביקושים לעובדי רפואה.

חיים אורון: מי שיישאר בחוץ הם אלה שאין להם זכויות.

חיים אורון: לכן אי אפשר יותר לדחות את זה.

חיים אורון: נגמר התקציב, שיתייצבו כאן בעוד שבוע.

חיים אורון: אני אומר לך שלא במקרה השרים, שצריכים לקבל אחריות ציבורית על משמעות ההחלטה שלהם, לא מופיעים כאן.

חיים אורון: תפזר את הישיבה, תזמין אותם לעוד שבוע בשעה רגילה, בשעה הכי נוחה שיש להם, שיתייצבו שניהם ויאמרו מה הממשלה מתכוונת לעשות.

חיים אורון: אז נוכל לומר שאם לזה הם רוצים להגיע, יש להם אור ירוק.

חיים אורון: אני לא יודע מה מעמדנו כאן.

ראובן ריבלין: אני מסכים לדברים של חיים אורון.

ראובן ריבלין: אנחנו מלווים את נושא ביקור חולים כבר שש שנים כאשר עדיין בית החולים נאחז בציפורניו בהמשך קיומו ובהרצתו כבית חולים.

ראובן ריבלין: היה פחד מכל הגורמים לבוא והכריז על בית החולים כרת.

ראובן ריבלין: אין לי ספק שהממשלה לא רוצה בתי חולים ממשלתיים.

ראובן ריבלין: זה ברמה העקרונית.

ראובן ריבלין: שנית, ביקור חולים הוא מטלה קשה על האוצר והאוצר פוחד לקבל את כל המחויבויות שכן אין קרן פנסיה לכל אותם עובדים שכבר פרשו ולכל אותם עובדים שעתידים לפרוש.

ראובן ריבלין: ממשלה החליטה בצורה חד משמעית לפטור את האוצר מעונשו של ביקור חולים.

ראובן ריבלין: הממשלה החליטה למכור את בית החולים ועתידו לא נחשב.

ראובן ריבלין: גם אם הם משלמים מס שפתיים, העניין הזה לא נחשב בעיניהם.

ראובן ריבלין: הם רוצים להיפטר ממנו ולהיפטר מאותה מטלה.

ראובן ריבלין: שר האוצר עזר לנו בנושא התמיכה, זו הייתה החלטה נקודתית זמנית לתקופה מסוימת ולא החלטה שהיא הולכת וחובקת עולם, עד אשר יסתיימו כל המתנים והמשאים.

ראובן ריבלין: נכון שהממשלה בלחץ כזה או אחר הסכימה שלפחות 15 שנה בית החולים ימשיך לפעול.

יעקב ליצמן: זה כבר לא רלוונטי.

ראובן ריבלין: בזמנו היא אמרה 15 שנה ואז הזהרתי אתכם והזהרתי את הממשלה.

ראובן ריבלין: בדיבור שהיה לנו עם שני שרי אוצר ועם שר הבריאות אמרנו להם שהדבר לא שווה אפילו את הנייר עליו זה נכתב, כי ברגע שאותו גוף פרטי שירכוש את בית החולים, גם אם יהיה לו איזשהו קנס או דבר אחר, זכות ראשונה למדינה לקבל את הנכס בחזרה כבית חולים, המדינה לא תזדרז לקחת אותו.

ראובן ריבלין: ברגע שבית החולים יימכר, צריכים להיות בחשש כבד.

ראובן ריבלין: זה כמו באל-על, שם שמו את הפנסיה בכנפיים אלא שאל-על הייתה נכס שהמדינה ראתה בו איזושהי חשיבות ולכן היה המעמד של העובדים באל-על יותר גבוה מאשר מעמד העובדים בביקור חולים.

ראובן ריבלין: אני מסכים להצעתו של חיים אורון להביא לכאן את שני השרים על מנת שיאמרו בצורה ברורה ויקבלו מחויבות שלטונית לאותם דברים.

ראובן ריבלין: צריך לדעת גם את חשיבות ביקור חולים מבחינת ירושלים בירת ישראל.

ראובן ריבלין: רחוב יפו הוא רחוב מועד לפורענות והיו בו פיגועים אין ספור ושם נמצא בית החולים שמציעים לחסל אותו.

ראובן ריבלין: המקום הזה הוא המקום הזמין ביותר לתת שירות למרכז העיר.

ראובן ריבלין: אני ראיתי בזה חשיבות עליונה להמשיך ולהפעיל אותו כבית חולים והמשך הפעלתו כבית חולים יכולה להיות רק אם הממשלה מקבלת את האחריות או כמסייעת או כבית חולים ממשלתי.

ראובן ריבלין: צריך להביא לכאן את שני השרים כדי שנוכל לומר את דברינו וזאת לפני שנפעיל את התרופה.

אלחנן גלזר: אני כמובן שותף לכל הדעות שהושמעו כאן על ידי חברי הכנסת ויושב-ראש הוועדה.

אלחנן גלזר: אני בדעה שבכל פתרון שיימצא, יש לשמור את זכויותיהם של הגמלאים ושל העובדים.

אלחנן גלזר: חשוב ביותר שלתושבי ירושלים יהיה בית חולים זמין.

אלחנן גלזר: אם אתם אומרים שיש פתרון אחר שאפשר לתת להם בבתי החולים האחרים, גם בשיקול כזה אפשר לדון.

יעקב ליצמן: דיברנו על שמירת זכויות העובדים והפנסיות.

יעקב ליצמן: כולם דיברו – מבלי להיכנס לנושא המכרז – על כך שאנחנו עומדים שיהיה בית חולים מלא ולא מחלקת יולדות או מחלקה אחרת.

יעקב ליצמן: אנחנו מדברים על בית חולים שפועל כבית חולים, דבר שהוא חיוני לעיר ולמקום.

יעקב ליצמן: אני אומר על דעת כל חברי הכנסת שדיברו ורוצה לשמוע את התייחסותכם.

יעקב ליצמן: אנחנו שמענו כאן שעומדים לחלק את בית החולים לכמה חלקים.

סיגל יעקבי: מעמדו של בית החולים עדיין לא ברור.

סיגל יעקבי: על דעת משרד האוצר והיועץ המשפטי לממשלה ניתנה הזמנה להציע הצעות על נכסי בית החולים.

יעקב ליצמן: נדל"ן.

סיגל יעקבי: כן, נדל"ן.

יעקב ליצמן: אם כן, מחסלים את בית החולים.

יעקב ליצמן: אני מקבל את הצעת חבריי ואני אפזר את הישיבה.

יעקב ליצמן: אני לא רואה טעם לשבת אתכם.

ברי בר-ציון: אני מציע שקודם לכן אומר לכם כמה דברים.

יעקב ליצמן: בסדר.

סיגל יעקבי: כרגע התקבלה הצעה אחת שהיא על פי הספר, על פי תנאי ההזמנה להציע הצעות, והיא מדברת על הפעלת מוסד רפואי במתכונת מצומצמת, בפירוש לא במתכונת מלאה.

סיגל יעקבי: הפורמט עדיין לא כל כך ברור.

סיגל יעקבי: ההצעה השנייה היא לחזור למתווה המקורי שדיבר על מכירה כבית חולים.

ראובן ריבלין: והפעלתו ל-15 שנה.

סיגל יעקבי: נכון.

ראובן ריבלין: ברגע שהצעתם את ההצעה הראשונה, אין להצעה השנייה שום סיכוי.

ראובן ריבלין: יש הצעה שהיא אלטרנטיבית לכך.

ראובן ריבלין: ההצעות שתקבל תהיינה רק להצעה הראשונה.

סיגל יעקבי: הרעיון לתת להצעה השנייה של מכירה בחלקים, למעשה מי שהגה את זה הוא משרד האוצר מתוך רעיון למקסם את התמורה מהמכירה.

יעקב ליצמן: זה כמו לקחת אדם חי ולתרום את איבריו.

סיגל יעקבי: ההצעה אומרת שעלו כאן כמה אינטרסים מצד אחד לשמור על זכויות העובדים והפנסיונרים ולשמור על זכויות הפנסיונרים זה לקבל את תמורת המכירה שתשמש לתשלום.

יעקב ליצמן: אנחנו נגד למכור בית חולים בכסף.

יעקב ליצמן: אמרנו בית-חולים וזכויות, ושני הדברים שווים מבחינת הסדר, ואחר כך נראה מה צריך לעשות.

ראובן ריבלין: כמה פנסיונרים יש בפוטנציה בסופו של דבר לשלושים השנים הבאות?

ברי בר-ציון: 500.

ראובן ריבלין: 500 פנסיונרים, זה בערך כמיליון שקלים בחודש.

ברי בר-ציון: בשיא זה יגיע ל-800-850.

ראובן ריבלין: הכול זה פנסיה תקציבית.

ראובן ריבלין: מיליון שקלים לחודש פנסיה, זה דבר שיבוא המוכר ויאמר לך שיש לך תמריץ שלילי להפעיל בית חולים.

קריאה: לשם כך יש קופת פירוק.

ראובן ריבלין: תבוא ללשכת השר כאשר בקופת הפירוק אין כסף.

ראובן ריבלין: אני במקום העובדים הייתי משתלט על המקום ולא נותן לאף אחד לגעת בו.

יעקב ליצמן: האם לדעתך במצב הנוכחי של גידול באוכלוסייה צריך את בית החולים או לא?

מיכאל דור: אנחנו חד-משמעית נגד הסגירה.

יעקב ליצמן: אתם לא שותפים למכרז?

מיכאל דור: השותפות שלנו היא כאשר אנחנו חלק מאותה ממשלה.

מיכאל דור: אנחנו בעד המשך קיומו של בית החולים.

מיכאל דור: בשבוע שעבר מצאתי את עצמי במצב שאני צריך למצוא מקומות בבתי חולים אחרים, כאשר בבית החולים הדסה יש 160 אחוזי תפוסה, וזה מעלה בי צמרמורת.

יעקב ליצמן: אני אבקש מאוד שנזמין לכאן את שר האוצר בשבוע הבא ונשתדל שגם שר הבריאות יהיה באותה ישיבה.

ראובן ריבלין: למה משרד הבריאות לא לוחץ במסגרת הממשלתית כשאתם באותה ממשלה ואומר שהוא רוצה שבית החולים הזה יהיה בית חולים ממשלתי לכל דבר?

מיכאל דור: הבהרנו את זה.

ראובן ריבלין: עזוב את האוצר כי האוצר צריך לדאוג לקופת המדינה גם אם אנשים ימותו.

ראובן ריבלין: הוא צריך לדאוג שיהיה לנו כסף לאנשים חיים.

ראובן ריבלין: האם משרד הבריאות מוכן באיזושהי דרך – ואפילו מתקציבו – להכריז על ביקור חולים כבית חולים ממשלתי?

מיכאל דור: לא ידוע לי שזו אופציה קיימת.

יעקב ליצמן: אני רוצה לסכם.

יעקב ליצמן: אמרתי שנשתדל להזמין את שר האוצר ושר הבריאות לדיון בשבוע הקרוב.

יעקב ליצמן: ועדת הכספים קוראת לממשלה לא לסגור את בית החולים אלא להפעיל אותו כבית חולים פעיל על כל מחלקותיו.

יעקב ליצמן: אני חושב שצריך את זה והוא חיוני לעיר.

יעקב ליצמן: בית החולים דרוש לשעת חרום אבל גם לא לשעת חרום.

יעקב ליצמן: נציג משרד הבריאות אמר כאן שהיה צריך לחפש מקומות לחולים המאושפזים בבית החולים, אבל לא נמצא מקום עבורם בבית חולים אחר.

יעקב ליצמן: אנחנו דורשים שבכל דבר שהולכים לעשות, אנחנו רוצים להיות בתמונה.

יעקב ליצמן: שוב, לא על מנת להתערב במכרז, ושלא יאמרו לנו שאנחנו מתערבים בו, אבל אנחנו רוצים לדעת מה המתכונת לפיה אתם עומדים ללכת, באיזה מתכונת אתם רוצים ללכת, ואנחנו מבקשים לדעת זאת לפני שזה עובר לבית המשפט.

יעקב ליצמן: אנחנו עומדים על כך שצריך לדאוג לפנסיה לאלה שכבר פרשו ולאלה שעדיין עובדים, שעתידים לפרוש ושלא הפרישו עבורם את הפנסיה.

ראובן ריבלין: ברי, איך אתה רואה את הפתרון?

ברי בר-ציון: אם יהיה הון מספיק כדי להפעיל את בית החולים כבית חולים, צריך לעשות זאת.

מיכאל דור: ביום ראשון היינו בבית המשפט בגלל חוסר הסכמה של חברות הביטוח ודובר על סגירת בית החולים ביום ראשון שעבר.

מיכאל דור: אם הבנתי מהשופט, קיבלנו אורכה של שבוע-10 ימים להמשיך את הפעילות.

מיכאל דור: זאת אומרת, מבחינתי אני תחת חשש.

מיכאל דור: אני לא יודע מתי תתכנס הוועדה עוד פעם, אבל יכול להיות שהיא תתכנס וזה כבר יהיה מאוחר.

מיכאל דור: אני לא יודע אם בזמן שתתכנסו בית-החולים עדיין יהיה קיים.

ראובן ריבלין: באיזה עלות תקציבית מדובר?

ברי בר-ציון: 2.5 מיליון דולר.

ברי בר-ציון: 8 אחוזים מהמחזור.

יעקב ליצמן: יש העלאה מלפני שנה?

ברי בר-ציון: בוודאי.

ברי בר-ציון: הסיכונים ירדו במשך שלוש שנים באופן קבוע.

ברי בר-ציון: כל שנה יורדים הסיכונים.

חיים אורון: הדבר האחרון שצריך לעשות כאן הוא לדון בשבוע הבא על כמה אחיות נשארו כי האחיות בורחות, ובעוד שבועיים לדון בנושא אחר.

חיים אורון: כך בדיוק קובעים את העניין הזה.

חיים אורון: מנסים להמית אותו.

חיים אורון: אני אומר לך שימצאו פתרון לביטוח כי משרד הבריאות לא יוכל לסגור את בית החולים באמצע השבוע.

חיים אורון: ימצאו עוד פתרון כי אף אחד לא יסגור אותו.

חיים אורון: לא תהיה להם ברירה וימצאו או בכסף או בצורה אחרת.

חיים אורון: לכן אני חושב שאנחנו לא צריכים לתת עוד במה למשחק הזה כאשר שבוע אחד זה ביטוח ושבוע אחר יבוא נושא אחר.

חיים אורון: הפנסיה מסודרת עד חודש מרץ.

חיים אורון: זאת אומרת, נגיע למרץ ואז יהיו כאן הצעקות של הפנסיונרים.

חיים אורון: וכך כל שבוע נגלגל את העסק הזה.

יעקב ליצמן: אתה תעביר את הנושא לקובי הבר ובאמצעותו לשר.

יעקב ליצמן: אני עומד להזמין את השר.

יעקב ליצמן: השר חייב לכנס את המשרד ולדון בצורה רצינית לגבי המשך פעילות בית החולים.

יעקב ליצמן: העמדה צריכה להיות העמדה שלנו, של חברי ועדת הכספים.

יעקב ליצמן: צריך להודיע לשר שאנחנו עומדים בתוקף על הפעלת בית החולים כבית חולים רגיל.

ראובן קוגן: המכרז האחרון שיצא, משרד הבריאות העיר את ההערות שלו, אבל בסך הכול הוא היה על דעתו של משרד הבריאות.

ראובן קוגן: בסופו של דבר המתווה הוא כדי לאפשר לקופה לשלם את החבות הפנסיונית לאותם גמלאים.

ראובן ריבלין: איך?

ראובן ריבלין: בערבות מדינה?

ראובן קוגן: לא, לא צריך ערבות מדינה.

ראובן קוגן: עכשיו יש הצעות לתמורה, ישימו את זה בקופה והקופה תשלם.

ראובן ריבלין: אתה שומר קרן לעובדים.

ראובן קוגן: יש הרבה בעיות כי המדינה היא נושה וצריך לראות מה עושים עם זה.

ראובן ריבלין: מה מתכוון האוצר לעשות עד שתתקבל ההכרעה וההחלטה?

ראובן ריבלין: האם האוצר מתכוון לתמוך בבית החולים בכל מה שקשור בהפעלתו?

ראובן ריבלין: מי שילם בשנה שעברה את הביטוח?

ראובן קוגן: בית החולים כמו כל בית חולים.

ראובן קוגן: ההסדר שלנו עם בית החולים הוא עד מרץ באותה מתכונת שנמשכת כבר כמעט שלוש שנים, כאשר אנחנו תומכים בפעילות השוטפת שלו בסך של 400 אלף שקלים בחודש.

ברי בר-ציון: מהסכום הזה אני משלם את הפנסיות.

ראובן קוגן: בית החולים משלם מה שהוא רוצה ואנחנו לא יודעים מה הוא משלם.

ראובן ריבלין: מתוך 800 אלף, אתה נותן 400 אלף.

ראובן קוגן: לגבי העובדים, אנחנו רואים כפתרון שהעובדים ימצו את הפתרון שלהם בשני בתי החולים הגדולים בירושלים, בחלוקה כזו או בחלוקה אחרת.

ראובן קוגן: שלשום הייתה פגישה עם נציגי העובדים.

ראובן ריבלין: עובד שעובד 15 שנה בביקור חולים ועובר לבית החולים הדסה, מי ישלם את הפנסיה שלו?

ראובן קוגן: מה זה פנסיה?

ראובן קוגן: יש פנסיה שהיא עד מועד הפירוק, שזה עד נובמבר 2003.

ראובן קוגן: משרד הבריאות יצטרך מכל המכירות, אחרי שישלם את מה שצריך לשלם, לשלם מהקופה גם את הפנסיה.

יעקב ליצמן: האם בכל המכרזים שפרסמתם יש הצעות לרכוש את בית החולים כבית חולים?

יעקב ליצמן: האם מישהו הציע כך?

סיגל יעקבי: כן.

סיגל יעקבי: ההצעה קיימת.

סיגל יעקבי: המכרז החדש שפורסם לא שלל את ההצעות הקודמות שהיו אלא אם כן המציעים ירצו לחזור בהם, אבל אחד מהם לפחות הודיע במפורש שהוא עדיין עומד על ההצעה הקודמת שלו לרכוש את כל המבנים לצורך הפעלת בית חולים.

יעקב ליצמן: רבותיי, אנחנו מסכמים את הישיבה כפי שאמרתי קודם.

יעקב ליצמן: אני מקווה שבשבוע הבא שני השרים – גם שר האוצר וגם שר הבריאות – יגיעו לישיבה לאחר שנזמין אותם כדי לראות מה עושים עם בית החולים.

יעקב ליצמן: ברור שעמדת ועדת הכספים היא נגד פירוק בית החולים.

חיים אורון: נפלה מתחת ידינו תקלה שאי אפשר לתקן אותה עכשיו.

חיים אורון: אנחנו הצלחנו להכניס את המדרשות הדתיות לתוך הפטור מארנונה, ואני מודה, לא הייתי מודע לזה, אבל אתמול בלילה קיבלתי טלפונים בנושא.

חיים אורון: נשארה בעסק הזה קבוצה של 8 בתי ספר שדה של החברה להגנת הטבע.

חיים אורון: אני חשבתי שזה אותו הדבר כמו אכסניות הנוער, אבל מתברר שהקבוצה הזו היא קבוצה אחרת.

חיים אורון: החוק מאוד סגר את זה.

חיים אורון: מדרשה תורנית ציונית ליהדות ולימודי ארץ ישראל.

חיים אורון: אני מבקש שיהיה בפרוטוקול שאנחנו לא פותחים את זה עכשיו כי האלטרנטיבה אחרי כן היא להפיל את החוק כי אנחנו ראינו את זה כמקשה אחת.

חיים אורון: אנחנו נצטרך לתקן את זה.

יעקב ליצמן: בסדר.

ראובן ריבלין: ועדת הכספים מבהירה כי על אף הביצוע הכוונה הייתה מקשה אחת.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: הישיבה נעולה.