ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 151, 2007-01-08 12:50

משה כחלון: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.

משה כחלון: אני מתנצל על האיחור בפתיחת הישיבה.

משה כחלון: על סדר היום הצעה לסדר היום בנושא התנהלות האוצר בנוגע למכרז בנק יהב של חבר הכנסת חנא סוייד שנמצא אתנו כאן, וחברי הכנסת אליהו גבאי ואורית נוקד.

משה כחלון: המציעים הודיעו שהם לא יוכלו להגיע לדיון.

משה כחלון: הדיון הגיע לכאן בעקבות הצעה לסדר מה-19 בנובמבר 2006.

משה כחלון: התקיים דיון במליאת הכנסת ובגמר הדיון התקבלה החלטה להעביר את הנושא לדיון בוועדת הכלכלה.

חנא סוייד: תודה אדוני היושב-ראש.

חנא סוייד: אנחנו כמובן שמענו וידענו על הכוונה של האוצר להפריט את בנק יהב דרך מכרז של החשב הכללי למתן שירותים בנקאיים לעובדי המדינה.

חנא סוייד: המשמעות של הדבר הזה היא בוודאי השפעה ישירה ואולי מכרעת על הקיום של בנק יהב והעובדים שלו.

חנא סוייד: אני חייב לציין שמכל האנשים שאני מכיר, לרבות חברי הכנסת, וגם אנשים שקשורים לבנק יהב, תמיד שמעתי רק מלים טובות ושבחים על העבודה ועל הפעילות של הבנק.

חנא סוייד: לא שמעתי ולא הכרתי אף אחד מלקוחות הבנק שחשב שזה בסדר להפריט את הבנק או לפרסם את המכרז הזה.

חנא סוייד: אני חושב שההשפעה של פרסום המכרז בוודאי, כפי שכבר ציינתי, תהיה בעייתית ואולי תגמור את בנק יהב כליל כי תהיה אפשרות בפני בנקים גדולים להציע הצעות שהבנק הקטן יחסית הזה לא יוכל להתמודד ולהתחרות בתחרות חופשית והוגנת עם בנקים גדולים כי כפי שהבנתי הקריטריון העיקרי במכרז הזה הוא הפקדה של סכום גדול של כסף באוצר ולפי הקריטריון הזה ייקבע מי הבנק שזוכה במכרז.

חנא סוייד: ברור שבנקים גדולים, אם יש להם אמצעים יותר גדולים, יכולים לשלם יותר כסף לאוצר ולזכות במכרז הזה.

חנא סוייד: לכן מהבחינה הזו המכרז הזה לא הוגן כי הוא בעצם מכניס אנשים או גופים שהם מאוד חזקים שמתמודדים בתחרות לא הוגנת מול בנק קטן.

חנא סוייד: אני חושב שהתוצאה של הדבר הזה תהיה העלאת תעריפים כי אין יש מאין.

חנא סוייד: בנק שישלם כסף לאוצר על הזכייה, יצטרך לגבות את הכסף הזה ממקור אחר והמקור הזה הם בוודאי לקוחות הבנק.

חנא סוייד: זו פגיעה בציבור שהיום נהנה משירותיו של בנק יהב.

חנא סוייד: יש כאן קונפליקט ברור מאוד ולדעתי הוא לא הוגן, של טובת האוצר מצב אחד, כאשר מהצד השני טובת הלקוחות.

חנא סוייד: טובת האוצר היא בכסף שמפקידים אצלו, והאוצר יכול לומר שזה בסדר וכי כולם ייהנו מזה, אבל זה ערטילאי כי זה אחר כך יפגע גם באפשרות של התחרות בשוק, אבל יש פגיעה מוכחת בלקוחות של הבנק היום.

חנא סוייד: אני לא חושב שכדאי לשים אינטרס שהוא בסימן שאלה מול אינטרס שהוא בטוח והוא שלילי, והוא פגיעה בלקוחות הבנק וגם בכל המבנה הזה של הבנק.

חנא סוייד: אני חושב שהעניין הזה של בנק שמכוון לעובדי מדינה, עובדים עם רמת סיכון נמוכה כי הם מקבלים את המשכורת שלהם מהבנק, זו הסיבה שהבנק יכול לעבוד בלי עמלות ובתנאים יותר נוחים מאשר בנקים אחרים, ולא כדאי לתת את הטרף הקל הזה לבנקים גדולים שכל מה שהם מחפשים הם תעריפים יותר גבוהים, ואני לא רוצה להיכנס בהרחבה למאבק הקיים היום על העלאת התעריפים של הבנקים.

חנא סוייד: לכן אני חושב שלא כדאי להעמיד את האוכלוסייה הזו שהיא עם רמת סיכון נמוכה דווקא מול שיקולים כלכליים של בנקים גדולים שלהם חשוב שיהיה להם יותר ויותר רווח.

חנא סוייד: יש עוד סיבה אחת להתנגדות לדבר הזה.

חנא סוייד: אני לא חושב שזה זמן מתאים לשלוח את עובדי המדינה לנהל משא ומתן עם בנקים על תנאי האשראי שהם יקבלו.

חנא סוייד: ההתחככות הזו של עובדי מדינה והבקשה לקבל תנאים מועדפים בבנקים מסחריים, זה בעייתי, במיוחד בתקופה הזאת.

חנא סוייד: בכל-זאת זה פתח לפורענות ופתח אולי להטבות שלא כדאי לקבל אותן, לפחות לא בצורה של סחר-מכר.

חנא סוייד: מכל הסיבות הללו - ואני מוסיף , מציין ומדגיש את הצוות של הבנק, את השירות הטוב שהוא נותן - אני לא חושב שצריך וכדאי לתת הזדמנות לחסל את בנק יהב.

רונית תירוש: אני חייבת לומר שגם מתוך היכרות שלי עם החשב הכללי, אני כן מבינה אותו.

רונית תירוש: כל דבר שאפשר להביא אותו לכדי תחרות על מנת לשפר את התוצאות בסופו של יום ואת השירות וכולי, בשם זה הוא פועל.

רונית תירוש: אני יודעת שהוא עשה את זה בהרבה דברים שלא תמיד הסכמתי אתו, כולל המתנ"סים, אבל כן הבנתי תמיד את הרציונאל שמאחורי זה.

רונית תירוש: לא אהבתי שהוא מתעסק בזה, אבל הרציונאל היה ברור לי.

רונית תירוש: למען ההגינות אני חייבת לפתוח את דבריי ולומר זאת.

רונית תירוש: אני ממש מסכימה עם זה.

רונית תירוש: יחד עם זאת, וכאן אני הולכת להתנגד למהלך של ירון זליכה, בנק יהב – על אף שאני מצטערת בדיעבד שלא השתמשתי בשירותיו, סתם מתוך עצלות שלי וחוסר זמן לעבוד מבנק לבנק, הוכיח את עצמו כמי שמביא את הסחורה לציבור עובדי המדינה בצורה שהיא לא בת-תחרות אפילו.

רונית תירוש: זאת אומרת, אני סבורה שאם תתעקש – ובמקרה הזה אני אומרת, אם חלילה תצליח – להביא את זה למצב שזה כן יצא למכרז ואולי כן יזכה בנק אחר, אין לי צל של ספק שהבנק האחר לא יביא תוצרים טובים יותר, ובמקרה הטוב את אותם תוצרים וזה בזמן שהמטרה שלך – שהיא מטרה נכונה ומוצדקת – להיטיב עם הציבור.

רונית תירוש: אני רוצה להציע שבמקרה הכי גרוע תנסה לבחון בכל דרך, לפני שאתה הולך למהלך הגדול.

רונית תירוש: אני יודעת שבזמנו עם המתנ"סים הסכמת לעשות ניסוי מול מרכז אחד.

רונית תירוש: תעשה גם כאן אותו הדבר ותראה האם אתה מקבל את הסחורה כתוצאה מהמכרז שפתחת.

רונית תירוש: אני חושבת שגם כאן

רונית תירוש: נחה דעתך שבמקרה ההוא עשינו מהלכים נכונים.

רונית תירוש: אני רוצה להציע שתחשוב באופן יצירתי, ואתה טוב ביצירתיות, ותמצא דרך איך אתה בודק את זה לפני שאתה נכנס למהלך הגדול שאנחנו בסופו עלולים להתחרט ואולי זה יהיה בלתי הפוך או יגרום נזקים בלתי הפיכים.

חנא סוייד: אני חייב לציין שגם אני לא לקוח של בנק יהב.

אריאל יעקובי: אני כל פעם מודה לוועדה על שמצאה לנכון לדון בנושא הזה כי אני חושב שזה אחד הנושאים שהוא יותר ממכריע בעניין זכויותיהם של העובדים אותם אני מייצג.

אריאל יעקובי: אני גם מודה לכם על דבריכם.

אריאל יעקובי: אני בטוח שכל עובד מדינה באשר הוא, אין לו ספק שדוקטור זליכה באופן אישי פועל ממניעים ושיקולים הוגנים והגונים.

אריאל יעקובי: דבר אחד אני רוצה נעמיד על דיוקו בתוך הוויכוח הגדול הזה והוא שאנחנו לא חושבים שעובדי מדינה לא פועלים ממניעים הוגנים והגונים, אלא להיפך, אבל בתוך התהליך שאני קורא לו תהליך ניאו-ליבראלי שהשתלט על משרד האוצר, קצת התבלבלו לנו היוצרות.

אריאל יעקובי: במקום שהמדינה מצאה לנכון לעשות הסכמים עם עובדיה, לדאוג לעובדיה ולקיים שירות מדינה שהוא מהטובים ביותר שאנחנו מכירים בעולם המערבי – ואני מדגיש את זה – השתלטה עלינו איזושהי רוח תזזיתית שחייבים כל רגע ורגע לעשות איזושהי מהפכה לשם המהפכה ואנחנו שופכים את התינוק עם המים.

אריאל יעקובי: בתוך התהליך הזה דוקטור זליכה, כמעסיק של העובדים שלי, מצא לנכון להתערב בדבר שקודמיו התערבו רק הפוך.

אריאל יעקובי: במקום לבוא ולומר שהוא כמעסיק וכמי ששולט במניות הבנק – ודוקטור זליכה שולט בשם המדינה במניות הבנק – במקום לבוא ולהיטיב עם העובדים, הוא החליט לעשות מהלך של הוצאת הבנק הזה לידיים פרטיות ולהפקיר את העובדים לאיזשהו תהליך שלא כל כך ברור לי, של עשיית רווחים על גב העובדים שלנו, אולי להוזיל עלויות למדינה על גב העובדים שלנו, או לחילופין על גב עמיתים של אותם בנקים שהעלויות שלהם, כתוצאה מזה שייתנו לנו תנאים יותר טובים, יגדלו.

אריאל יעקובי: אני הזמנתי לדיון הזה שני חברים טובים שהם לא עובדי הסתדרות עובדי המדינה הוא חלק מארגון העובדים.

אריאל יעקובי: הזמנתי את נורה בר-חוה שהיה סגן החשב הכללי, ממייסדי בנק יהב, והזמנתי את מר דודו ברנשטיין, שהיה ממלא מקום נציב שירות המדינה, וגם הוא ממייסדי הבנק, כי לצערי בתהליכי ההעברה של ההסתדרות מתל-אביב לירושלים ובחזרה, חלק מהמסמכים שהיו לנו אבדו, ואלה מסמכים בענייני הסכמים קיבוציים, ובנק יהב הוא חלק מהסכם עבודה, הסכם קיבוצי שלי עם המדינה.

אריאל יעקובי: פניתי למשרד האוצר וביקשתי להציג את המסמכים.

אריאל יעקובי: אני מבקש להדגיש שבנק יהב הוא חלק מההסכמים הקיבוציים שלנו ובמקום שיש לנו הסכם קיבוצי, אפילו לא ראוי שהמעסיק ילך באופן חד-צדדי ויעשה איזשהו מהלך בעניין, אלא להיפך, הוא חייב לבוא אל העובדים.

אריאל יעקובי: אני חשבתי שאם החשב הכללי רוצה לעשות איזשהו שינוי, היה צריך לבוא אלי ולומר לי שאני מייצג את כל העמיתים שמשתמשים בשירותים האלה, והוא חושב שיהיה יותר טוב אם ייעשה מכרז ויבקש ממני לעשות את המכרז.

אריאל יעקובי: היה מעמיד אותי בראש ועדת המכרזים, היינו עושים מכרז – אולי, אם היינו צריכים – טוב, ראוי, היינו למשל מגדילים את הרווחים של מי שיעשה רווחים על חשבוננו, היינו מגדילים את הרווחים לעמיתים, ואולי מניבים ומשפרים, ואולי באותה הזדמנות המדינה הייתה מוסיפה עוד קצת בעניין הזה.

אריאל יעקובי: בזה אני אסתפק כי יש הרבה חברים שרוצים להתייחס.

דוד בן-דוד: אני רוצה להמשיך את דבריה של חברת הכנסת תירוש.

דוד בן-דוד: אנחנו לא מתנגדים לתחרות, אבל המהלך הזה של היציאה למכרז הוא דווקא מגדיל את הריכוזיות.

דוד בן-דוד: אם אחד הבנקים הגדולים או הבינוניים פלוס יזכה במתן השירותים האלה, ברור שהריכוזיות תעלה.

דוד בן-דוד: אנחנו בסך הכול בנק קטן, אנחנו לא בנק מסחרי, הריביות שלנו נמוכות משמעותית מאשר בבנקים האחרים, המשכורות שלנו נמוכות משמעותית מהמשכורות בבנקים האחרים, אנחנו מתנהלים בצניעות וביעילות.

דוד בן-דוד: אנחנו חושבים שהמכרז הזה יכול רק להגדיל את הריכוזיות וגם לפגוע בבנק.

דוד בן-דוד: דווקא היה צריך לעשות אפליה מתקנת כך שהבנקים הקטנים – דוגמת בנק יהב או בנקים אחרים – ימשיכו לחיות בשוק הזה.

דוד בן-דוד: לא היה צריך להסתכל רק מבחינת ראותו של האוצר שרוצה למקסם את הצד שלו, וזה בסדר גמור.

דוד בן-דוד: אני לא חושב שבמקרה הזה זה המקרה הנכון לעשות את זה.

רונית תירוש: במישור אחר, בעניין של קופת גמל, כן עשו העדפה מתקנת לבנקים קטנים כל פני הגדולים.

דוד בן-דוד: זה נכון אבל אנחנו גם נאלצים למכור את קופות הגמל וקרנות ההשתלמות שלנו.

דוד בן-דוד: לצורך זה אנחנו לא מוגדרים כבנק קטן.

דוד בן-דוד: לצורך העניין אנחנו נספרים בקבוצת בנק הפועלים.

ירון זליכה: אז אתם לא בנק קטן.

ירון זליכה: אתם מונופול.

ירון זליכה: בנק יהב הוא חלק מבנק הפועלים ובנק הפועלים הוא מונופול במדינת ישראל.

לאה ורון: עיתון ידיעות אחרונות הוא גם מונופול.

אופיר פינס-פז: ידיעות אחרונות היא דוגמה שמוכיחה.

אופיר פינס-פז: היחס בין ידיעות למעריב הוא אחר לגמרי מאשר היחס בין בנק הפועלים לבנק לאומי, בכל סדרי הגודל שאתם רוצים להשוות.

אופיר פינס-פז: בשוק העיתונות הוא הרבה יותר גדול מאשר בנק הפועלים בשוק הבנקאות.

אהרן חוטובלי: העובדים עומדים להפסיד כסף רב ואני מדבר על בערך 30 אחוזים מהשכר.

אהרן חוטובלי: אני מדבר על עובדי מדינה ואני אסביר גם למה.

אהרן חוטובלי: אין עובד מדינה היום שלא נעזר בשירותי בנק יהב וכל ההנחות בהלוואות, זה בא לידי ביטוי בכספים רבים.

אהרן חוטובלי: האוצר לא בא ושידרג את העובדים בדירוג אלא הוא רק בא לקחת מהעובדים.

אהרן חוטובלי: האלטרנטיבה היא למכור אותנו למישהו אחר?

אהרן חוטובלי: אני מדבר מהלב כי זה כואב.

אהרן חוטובלי: אין עובד שלא ניזוק בנושא בנק יהב.

אהרן חוטובלי: כאן מדברים על חוקי, מותר, אסור, אבל מתי שודרג השכר של העובדים?

אהרן חוטובלי: הרי החשב הכללי, אין יום שהוא לא מוציא גזרות על עובדי המדינה, אם זה בטכניקה, אם זה בדיווחים, אם זה בשעות הנוספות, קוצצו את כל הכוננויות, הקשיחו את הקריטריונים בנושא הדיווחים והפכו אותנו, את כל עובדי המדינה, לגנבים, רמאים ושקרנים.

אהרן חוטובלי: כל בוקר הוא מוציא הנחיה חדשה.

אהרן חוטובלי: אנחנו עובדי המדינה, אנחנו לא בני ערובה, אבל עכשיו אנחנו בני הערובה של האוצר בכל התחומים.

אהרן חוטובלי: אנחנו מדברים על הטבה לעובד.

אהרן חוטובלי: הוועדים חישבנו והגענו לכך שמדובר ב-30 אחוזים משכרו השנתי של עובד המדינה.

אהרן חוטובלי: איפה הפיצוי?

אהרן חוטובלי: החשב הכללי מדבר על הטכניקה אבל לא על העובד שחי מזה.

משה כחלון: אם בנק יהב לא ייתן לך שירות אלא ייתן לך בנק אחר, אתה תיפגע ב-30 אחוזים מההכנסה השנתית שלך?

אהרן חוטובלי: בוודאי ואני אומר לך גם למה.

אהרן חוטובלי: הפעולות שאנחנו עושים בבנק יהב, לא גובים בגינן עמלות.

אהרן חוטובלי: אם רצו לשנות, למה לא קראו לנציגי העובדים לדבר אתם?

אהרן חוטובלי: הכול קוראים בעיתון והכול נעשה במחתרת.

אהרן חוטובלי: ככה מתנהגים עם 60 אלף עובדי המדינה?

אהרן חוטובלי: עם כל הכבוד.

אהרן חוטובלי: למרות שנקבעו פגישות בנושא בנק יהב, לא זכינו שהאדון חשב כללי יבוא לפגישות אלא הוא שלח לישיבות פקידונים קטנים שנאבקים על מה ששולחים אותם.

אהרן חוטובלי: כך זה נראה.

אהרן חוטובלי: כך המדינה נראית, שלא מתייחסים לעובדי המדינה.

אהרן חוטובלי: זה יגיע למצב שהעובדים לא יוותרו בשום אופן.

אהרן חוטובלי: אני מדבר גם כוועד העובדים וגם כנציג ההסתדרות.

אהרן חוטובלי: אנחנו הולכים להיפגע ב-30 אחוזים שכר, אלא אם כן ייתנו לנו את ה-30 אחוזים שכר וכל אחד יעשה מה שהוא רוצה.

אהרן חוטובלי: אני בן ערובה?

אהרן חוטובלי: הוא ישעבד אותי במכרז שלו למי שהוא רוצה?

אהרן חוטובלי: איך זה קורה ככה?

אהרן חוטובלי: באיזה מדינה אנחנו חיים?

ירון זליכה: אתה אומר דברים לא נכונים.

אהרן חוטובלי: אלה עובדות.

אהרן חוטובלי: אני שלושים שנה בשירות המדינה ואני נשאר לעבוד במדינה.

דודו פרלשטיין: עבדתי 41 שנה בשירות המדינה, מתוכם ארבע שנים בשירות קבע כסגן מפקד חטיבת ירושלים.

דודו פרלשטיין: אני לא מייצג כאן את הסתדרות עובדי המדינה אלא את עובדי המדינה וכאחד מאלה שבנו את בנק יהב בעת שירות המדינה.

דודו פרלשטיין: כמי שנהנה מהזכויות והחובות של שירות המדינה, יש לי מה לומר בעניין הזה וחשבתי שאני אשמיע את הדברים.

דודו פרלשטיין: בנק יהב הוא לא בנק רגיל.

דודו פרלשטיין: הציבור הזה שמקבל שירותים מבנק יהב הוא בסדר גודל של קרוב ל-150 אלף עובדים.

דודו פרלשטיין: המספר הזה מורכב משלושה גושים: גוש אחד הוא עובדי המדינה ומדובר ב-50 אלף עובדי מדינה ב-22 משרדי ממשלה.

דודו פרלשטיין: הגוש השני הם הגמלאים שמונים 40 אלף עובדי מדינה שהם גמלאים של שירות המדינה והם מקבלים את הזכויות שלהם בבנק יהב.

דודו פרלשטיין: הגוש השלישי הוא מוסדות ממלכתיים לרבות הכנסת וגופים אחרים, וגופים היו פעם בתוך שירות המדינה, כאשר מ-90 אלף צמצמנו את שירות המדינה ל-50 אלף במשך 10 שנים אבל היו הרבה מאוד גופים שקיבלו שירותים באותה תקופה ואלה עשרות אלפי עובדים.

דודו פרלשטיין: לדוגמה, רק בזק בלבד.

אופיר פינס-פז: צמצמתם מ-90 אלף ל-50 אלף כאשר מדינת ישראל גדלה ב-30 אחוזים באוכלוסייה?

דוד פרלשטיין: נכון.

דוד פרלשטיין: שירות המדינה בזמנו היה רגיל לתת לעובדים את השירותים מהתכנון דרך הביצוע והארגון.

דוד פרלשטיין: אם הדואר היה 15 אלף עובדים, לא הייתה תקנה שמתקין הטלפונים חייב להיות עובד מדינה.

דוד פרלשטיין: היום הדואר הוא 150 עובדים שעוסקים בתכנון ואת כל העבודה עושה בזק וגופים אחרים.

דוד פרלשטיין: כל הקבוצות האלה שיצאו משירות המדינה מקבלים שירותים בבנק יהב וזה מביא אותנו ל-150 אלף.

דוד פרלשטיין: ציבור עובדי המדינה הוא אחד הציבורים הצנועים ביותר גם בהתנהגות שלו מבחינת אחריות.

דוד פרלשטיין: הוא לא שובת כל יום, הוא שובת לעתים רחוקות וזה בזכות יחסי העבודה הטובים שישנם בין העובדים להנהלות ולהסתדרות בכל מה שנוגע לעובדי המדינה.

דוד פרלשטיין: יחד עם זאת, השכר בשירות המדינה הוא השכר הנמוך ביותר או כמעט הנמוך ביותר מכל השירותים הציבוריים.

דוד פרלשטיין: לדוגמה, עובד מדינה שמרוויח 7,500 שקלים, ביום שהוא יוצא לגמלאות – יש לי דיאגרמה כאן – הוא משתכר 3,000 שקלים.

דוד פרלשטיין: איך זה יכול להיות?

דוד פרלשטיין: 7,500 שקלים, 20 אחוזים מזה הם רכיבים לא פנסיוניים.

דוד פרלשטיין: עובדי המדינה נכון להיום מחזיקים חלק נכבד מהחשבונות שלהם והמשכורות שלהם בבנק יהב.

דוד פרלשטיין: זו לא בעיה של העברת זכות של הלוואות מבנק אחד לבנק שני.

דוד פרלשטיין: הזכות של העובדים והרצון שלהם בנוי על זה שבנק יהב הוא בנק שלהם, שהם הבעלים שלו, הם מקבלים ממנו את כל השירותים שהם מקבלים ממנו, וכתוצאה מזה יש קרוב למאה אלף חשבונות.

דוד פרלשטיין: זה אומר מהפכה לגבי עובדי המדינה, לא רק ממי הם יקבלו את ההלוואה, אלא זו מהפכה.

דוד פרלשטיין: יעבירו את המאה אלף האלה לבנק שיזכה במכרז?

דוד פרלשטיין: זה דבר שהוא למעשה חיסולו של בנק יהב.

דוד פרלשטיין: בנוסף לכך הייתה הבנה עם ההסתדרות – ואני לא מדבר פה בשמם – שבנק יהב נולד כדי לתת הטבות לעובדי המדינה.

דוד פרלשטיין: הוא נותן שבעה סוגים של הלוואות, הוא נותן באמצעות החברה למפעלי כלכלה עוד מספר נכבד של שירותים והשירותים האלה לא יוכלו להתקיים והם ייפגעו.

דוד פרלשטיין: לכן זה דבר הרבה יותר מורכב.

דוד פרלשטיין: מאחורי ה-150 אלף עובדי מדינה היום ולשעבר עומדות משפחות, ואנחנו מגיעים ל-600 אלף איש שתלויים בסוגיה הזו עליה אנחנו מדברים.

דוד פרלשטיין: זה לא רק לחסל את בנק יהב אלא זה לחסל את עובדי המדינה.

דוד פרלשטיין: אם יהיה צורך, אוכל לתת בכתב את הסכומים ואת משכורות עובדי המדינה.

דוד פרלשטיין: 61 אחוזים מהגמלאים משתכרים לא יותר מ-3,000 שקלים.

נורית עירוני: בנושא דיני המכרזים.

נורית עירוני: גם החקיקה בנושא מכרזים וגם פסיקה של בית משפט עליון בנושא מכרזים הכירה בצורך לתת העדפות לגופים קטנים בשווקים ריכוזיים וזאת כדי להגדיל את התחרות.

נורית עירוני: המכרז הזה מתעלם מהדברים הללו והוא רואה את כולם שווים.

נורית עירוני: במכתב ששלחנו כתבנו לעשות מכירה פומבית, לשתף עניים ועשירים ולומר שכולם יכולים להגיש הצעה, זה לא מכרז שוויוני.

ירון זליכה: אתם בנק הפועלים.

נורית עירוני: בנק יהב מוחזק, מחציתו על-ידי המדינה וארגוני העובדים, ומחציתו בידי בנק הפועלים.

נורית עירוני: בפועל הוא מתחרה בבנק הפועלים, הוא מעניק עמלות נמוכות מבנק הפועלים בלא קשר לסבסוד.

נורית עירוני: יאמר החשב הכללי שנותנים עמלות נמוכות כי הוא מממן את זה, אבל הוא לא מממן את זה אלא אנחנו נותנים את זה גם לאוכלוסייה שהיא לא של עובדי מדינה שאנחנו נותנים לה שירותים.

נורית עירוני: כאשר הכנסת מקימה ועדות לדון בעמלות ובשכר בכירים ומתעלמת מאופציה שקיימת של בנקאות אחרת, בטענה שזה כביכול בנק הפועלים, זה לא נכון.

נורית עירוני: זו עצימת עיניים וזה מנוגד גם למה שעשו במשרד האוצר בשנים האחרונות בנושא השכר וגם למה שרוצים לעשות היום כאן בכנסת.

נורית עירוני: הפגיעה בתנאים של העובדים.

נורית עירוני: חלק מתנאי המכרז הם שהתנאים, תנאים מסובסדים, יעברו עם העובדים לבנק שיזכה, כך שלכאורה לא נגרמת פגיעה.

נורית עירוני: אם ישנו מישהו ליד השולחן הזה שבאמת חושב שבנק אחר מגיש הצעה כדי לגבות עמלות ומחירים ודברים אחרים שלא נכללים במכרז, הוא תמים.

נורית עירוני: כל בנק שיזכה עושה את זה כדי להגדיל הכנסות ולא כדי להפסיד.

נורית עירוני: אין כאן גופים פילנטרופים ולכן אנחנו סבורים בסופו של דבר, למרות התנאים הפורמאליים של המכרז, כן ייפגעו העובדים וכן ייפגעו הלקוחות.

רחמים לניאדו: הייתי עובד מדינה ואחר כך נבחרתי לתפקיד ממלא מקום יו"ר הסתדרות עובדי המדינה.

רחמים לניאדו: בקווים כלליים, עד לרגע זה לא תפסתי את העיקרון שהם רוצים להעביר את כל בנק יהב לבנקים מסחריים.

רחמים לניאדו: נשאל את עצמנו, כפי שמכובדי כאן הרבה, איך אפשר לעשות מחר בבנק מסחרי בין אזרח רגיל לעובד מדינה, איך אפשר לתת לו תנאים מועדפים?

רחמים לניאדו: לא יכולים לתת לו.

רחמים לניאדו: ישבנו אתם ולא שמענו דבר משכנע.

רחמים לניאדו: כפי שנאמר כאן, למעשה יש למעלה מ-50 אלף עובדי מדינה כיום והגמלאים, למעשה הם סמוכים לשולחן בנק יהב היות ויש להם פחות משכר מינימום.

רחמים לניאדו: חברי הכנסת יודעים מה שכרו של עובד מדינה ויודעים שהוא מקבל השלמת הכנסה.

רחמים לניאדו: בנק יהב למעשה מלווה לאותו עובד, מזה העובד ומשפחתו יכולים להתפרנס בכבוד.

רחמים לניאדו: עם כל הכבוד וההערכה לדוקטור זליכה, לפעמים אני נדהם.

רחמים לניאדו: רד לשטח, שב עם עובדי המדינה, שב עם הסתדרות עובדי המדינה, תשמע אותנו ותראה שאתה תשתכנע.

רחמים לניאדו: אני מבטיח לך שאתה תשתכנע כי דבר אחד לא תיקח מעובדי המדינה שייסדו את הבנק הזה ושילמו עבורו.

רחמים לניאדו: עובדי המדינה שילמו מכספם בזמנו על כל הלוואה וכדאי שתדע את זה, ועד היום יש לאנשים – אפילו גמלאים – שיש להם מניה שעבורה לא יכולים לקבל משהו, אבל הם אלה שייסדו את הבנק מהכסף שלהם.

משה כחלון: דוקטור זליכה, יש מתעניינים?

ירון זליכה: חד-משמעית.

ירון זליכה: אני אגיע לזה.

ירון זליכה: אני חושב שהדיון הזה הוא חשוב מאין כמותו.

ירון זליכה: הדיון הזה חשוב מאין כמותו מכיוון שלצערי גופים אינטרסנטים – ואני אגיע אליהם ואפרט – שטפו את מוחכם והצליחו לייצר בראשכם תמונה מעוותת מאין כמוה.

אריאל יעקבי: אם זה שטפו את המוח, למה לא שיתפת אותי?

ירון זליכה: אני מסתכל לכם בעיניים ואני אומר לכם במלוא האחריות, לא זו בלבד שאין אף פגיעה ולו הקטנה ביותר באף לא עובד אחד, אלא שהמכרז הזה גם ישפר את התנאים שאתם מקבלים, ואני אפרט.

ירון זליכה: חשוב לי להתחיל בכך ואני ערב לכך באופן אישי.

ירון זליכה: כל מה שסיפרו לכם, אלה פשוט שקרים מצוצים מן האצבע של גופים אינטרסנטים, שיש להם עניין להשתמש בכם כדי להיטיב עם עצמם.

ירון זליכה: אני אומר לכם את זה במלוא האחריות ואני ידוע כאדם שעומד מאחורי דבריו וגם יודע על מה הוא מדבר.

ירון זליכה: הוצג כאן שבנק יהב הוא בנק קטן ומסכן שצריך להתמודד מול הגדולים.

ירון זליכה: בנק יהב הוא לא בנק קטן, הוא הבנק הגדול במדינה, הוא בנק הפועלים, הוא חלק מרכזי בבנק הפועלים.

ירון זליכה: זה בנק שבנק הפועלים מפעיל אותו, בנק הפועלים נהנה מרוב רווחיו – ואני מדגיש, רווחיו - הבנק הזה מפיק רווחי עתק לבנק הפועלים.

אופיר פינס-פז: יש אומדנים של הרווחים?

ירון זליכה: אני מעריך את ההכנסות והרווחים הישירים והעקיפים שבנק הפועלים מפיק מבנק יהב, חלקם על-חשבון העובדים וחלקם על-חשבון המדינה, בעשרות מיליוני שקלים בשנה, כל שנה, כבר עשרות שנים.

אופיר פינס-פז: כמה מזה חוזר לעובדים?

ירון זליכה: כלום.

ירון זליכה: שום דבר.

ירון זליכה: מר יעקבי, אל תפריע לי.

ירון זליכה: אתה לא רוצה שהאמת תיוודע לעובדים, אתה לא רוצה שהעובדים ישמעו את האמת.

ירון זליכה: עליי אפשר להגיד הרבה דברים אבל אי אפשר לומר שאני מתחבא.

משה כחלון: מר יעקבי, אני עדיין לא הוצאתי אף אחד מהדיון, אבל אני מבקש ממך לא להפריע.

אהרן חוטובלי: תן לי את הכספים שאני הולך להפסיד, ואני לא רוצה את הבנק.

אהרן חוטובלי: אתה לא רוצה לתת לי שקל.

ירון זליכה: מר חוטובלי ומר לניאדו, אני מאוד שמח שבאתם לישיבה.

ירון זליכה: איך אתה יודע שאני לא מוכן?

ירון זליכה: עוד לא שמעת אותי.

ירון זליכה: יש פה גורמים שלא רוצים שהאמת תיוודע לעובדים ומעניין מאוד למה, והלמה הוא תמיד תמריץ כלכלי.

ירון זליכה: תמיד תמריץ כלכלי עומד.

ירון זליכה: אין קדושים, אין פה קדושים.

ירון זליכה: יש פה גוף שמרוויח עשרות רבות של מיליוני שקלים על חשבון עובדי המדינה והמדינה ומטרתי היא מטרה אחת: להקטין את העלויות של מדינת ישראל ועובדיה לטובת בעל הון פרטי.

ירון זליכה: שלא ייתנו לאף אחד לבלבל אתכם.

ירון זליכה: האמת מנצחת וכדאי תשמעו את האמת ואני אפרט כאן את האמת.

ירון זליכה: אותי, מר יעקבי, אף אחד לא ירתיע ואף אחד לא יגרום לי לפחד ולהתחבא.

ירון זליכה: את זה אפשר לעשות לאנשים אחרים, אבל לא לי.

ירון זליכה: בנק יהב, כפי שאמרתי, מפיק רווחי עתק לבנק הפועלים, הוא זרועו הארוכה של בנק הפועלים וכך יש להסתכל עליו.

ירון זליכה: אם אנחנו היינו יכולים להרחיק את הגדולים מהמכרז, היינו מרחיקים קודם כל את בנק יהב כי הוא זרועו הארוכה של בנק הפועלים, הבנק הגדול במדינה, מונופול בתחום הזה של עובדי מדינה.

ירון זליכה: הדבר השני שחשוב לזכור.

ירון זליכה: חברת הכנסת תירוש, האדונים חוטובלי ולניאדו, הוצג כאן כאילו בנק יהב נותן הטבות לעובדי המדינה.

ירון זליכה: צר לי לאכזב אתכם.

ירון זליכה: מי שנותן את ההטבות לעובדי המדינה זו מדינת ישראל.

ירון זליכה: היא מממנת את זה.

ירון זליכה: בנק יהב לא נותן שום דבר מכיסו.

ירון זליכה: הוא איננו קדוש ולא עובדים בו קדושים.

ירון זליכה: כולם עובדים למען התמריץ הכלכלי שלהם.

ירון זליכה: התפקיד שלי אדוני הוא לשמור על הקופה הציבורית.

ירון זליכה: זה התפקיד שלי.

ירון זליכה: תפקידי לוודא שמדינת ישראל לא תשלם סכומים מיותרים לבעלי הון פרטיים.

ירון זליכה: זה תפקידי ועל כך אני נלחם כבר למעלה משלוש שנים ואני אמשיך להילחם עד ה-20 באוקטובר 2007, אז אני אחזיר את הפיקדון.

משה כחלון: אנחנו עושים בוועדה כל שביכולתנו להקטין את העמלות לציבור, וכמובן שגם עובדי המדינה בתוכו.

משה כחלון: אנחנו נאבקים יום יום על כך.

ירון זליכה: אתה צודק.

ירון זליכה: גם אני נאבק בחלקת האלוהים הקטנה שלי.

משה כחלון: לכן כאשר מגיעים לכאן אנשים כמו חוטובלי ולניאדו ומספרים לנו שהם נפגעים, זה נוגע לנושא שלנו .

ירון זליכה: אני מגיע לזה.

ירון זליכה: אני חוזר על דבריי עד כה.

ירון זליכה: הנקודה הראשונה, בנק יהב הוא לא בנק קטן אלא הוא הבנק הגדול במדינה, הוא זרועו הארוכה של בנק הפועלים.

ירון זליכה: בנק הפועלים מרוויח ומפיק מהבנק הזה ומההסכם הפסול הזה עשרות רבות של מיליוני שקלים בשנה כבר שנים רבות.

ירון זליכה: בנק יהב, עם כל הכבוד, אין ואיננו נותן הטבה אחת מטוב ליבו.

ירון זליכה: הוא לא נותן כלום.

ירון זליכה: זוהי מדינת ישראל שרוכשת עבורכם את ההטבות הללו, רוכשת ותמשיך לרכוש, אבל אין שום סיבה בעולם שהיא תמשיך לרכוש את ההטבות האלה עבורכם ללא מכרז, תוך שהיא משלמת עשרות מיליוני שקלים באופן סרק עבור אנשים שתפקידם להרוויח – וזה בסדר, וזה לגיטימי, אבל לא על חשבוננו ולא על חשבונכם.

ירון זליכה: תפקידי לשמור על הקופה הציבורית.

אופיר פינס-פז: איפה כתוב במכרז שעובדי המדינה לא ייפגעו?

ירון זליכה: הנה המכרז, אני נותן לך אותו.

ירון זליכה: אני מעניק לך אותו ואני גם אקריא לך את נספח א' להסכם.

ירון זליכה: נספח א' להסכם קובע תעריפון בסל השירותים הבנקאים שאנחנו נמשיך לרכוש עבור העובדים.

ירון זליכה: לא זו בלבד שמיפינו את כל ההטבות שאנחנו רוכשים היום בחינם מבנק יהב עבור העובדים אלא הוספנו עליהם ושיפרנו אותם כדי ההטבות לא רק שלא יקטנו אלא אף יגדלו.

אופיר פינס-פז: אם זה כך, מה אתה מרוויח?

ירון זליכה: ההסכם הזה עולה לנו קרוב ל-100 מיליון שקלים בשנה, כאשר הערכה שלנו, על-סמך ניסיון העבר – ומיד אני אגיע להצעתה של חברת הכנסת תירוש שהיא הצעה מבורכת שכבר יישמנו אותה – יחסוך לנו, על אף שיפור התנאים לעובדים, בין 30 ל-40 מיליון שקלים.

ירון זליכה: זה מה שנחסוך לאוצר המדינה בשנה, כל שנה.

ירון זליכה: בו בזמן גם נשפר את התנאים לעובדים.

ירון זליכה: אתה יודע מי ייפגע?

ירון זליכה: הרי אין ארוחות חינם.

ירון זליכה: בנק הפועלים הוא זה שייפגע.

ירון זליכה: הציעה לי חברת הכנסת תירוש - שהייתה לי זכות לעבוד אתה, גם כשלא הסכמתי – ואני מקווה שזה היה הדדי – הצעה מבורכת, לעשות ניסיון.

ירון זליכה: ובכן, חברת הכנסת תירוש, עשינו לא רק ניסיון אחד אלא עשינו ארבעה ניסיונות.

ירון זליכה: פעמיים מכרזנו את השירותים הבנקאיים למערכת הביטחון ופעמיים מכרזנו את השירותים הבנקאיים למורים, וכולם הצליחו הצלחה מרשימה ביותר, כך שאנחנו גם משפרים את התנאים לעובדים וגם חוסכים סכומי עתק.

משה כחלון: מר חוטובלי, אני מבקש ממך לא להפריע.

משה כחלון: אתה הולך ליצור כאן תקדים כי אתה תהיה הראשון שנוציא אותו מהוועדה היום והפעם אני רציני, ואל תבחן אותי.

משה כחלון: אני אעשה את זה בצער ולא בהנאה.

ירון זליכה: אני מאוד מכבד את מה שאמר מר חוטובלי, ואני רוצה שתדע שטובת העובדים חשובה לי לא פחות מאשר היא חשובה לך.

ירון זליכה: אני מזכיר לך שאני הראשון במדינת ישראל שהלך ורדף אחרי חברות קבלן כדי לוודא שחברות קבלן ישלמו לעובדיהן את מה שמגיע ומה שהכנסת הזאת קבעה.

ירון זליכה: אני הראשון.

ירון זליכה: לא פחדתי מאיש, לא נרתעתי ולא התכופפתי.

ירון זליכה: מר חוטובלי אמר, ובצדק, שאי אפשר לשלוח את העובדים להתחנן על נפשם בבנק אחר, להתמקח על תנאים מסחריים, ואתה צודק.

ירון זליכה: אנחנו לא שולחים אתכם להתמקח.

ירון זליכה: אנחנו מתמקחים עבורכם.

ירון זליכה: במקום שאנחנו נקנה את השירותים האלה שהתחייבנו עליהן לאורך השנים – ואנחנו מחויבים ונמשיך להיות מחויבים להם – את כל השירותים האלה אנחנו קונים עבורכם בפטור מבנק יהב בלי מכרז לטובת בעליו, אנחנו נקנה את זה במכרז עבורכם.

ירון זליכה: אתם לא תצטרכו להתמקח עם איש אלא אנחנו נתמקח עבורכם.

ירון זליכה: זו האמת והאמת מפריעה כאן כנראה לכמה וכמה אנשים.

ירון זליכה: מר יעקבי העלה דבר נוסף מאוד מאוד חשוב.

ירון זליכה: הוא ציין שקודמיי נהגו אחרת.

ירון זליכה: אתה יודע מדוע קודמיי נהגו אחרת?

ירון זליכה: כי כופפו אותם, לחצו ואיימו עליהם, כפי שלחצו ואיימו עליי אבל אני לא התכופפתי ואני לא נרתעתי, ואיש לא ירתיע אותי.

קריאה: תגיד מי.

ירון זליכה: אני אגיד ואני אקריא מתוך התצהיר שאני כתבתי לבג"ץ.

ירון זליכה: התנועה לאיכות השלטון, וטוב שיש גופים כאלה במדינת ישראל, הגישה עתירה לבג"ץ נגד ההתערבויות הפסולות היו במכרז הזה, ואני אקריא מתגובתי לבג"ץ.

ירון זליכה: "זמן רב לפני פרסום המכרז שבנדון קיימתי פגישה אישית עם מכר משותף אליה הגיע בסיומה, בלי תיאום מראש, גם מיקי צולר, יושב-ראש בנק יהב (עוד קדוש).

ירון זליכה: אדגיש כי הפגישה עמו במשרדו של המכר התקיימה לאחר שמונה על ידי צוות לבדיקת ההתקשרות עם בנק יהב והצורך במכרז וזאת בהתאם לדוח מבקר המדינה והמלצותיו.

ירון זליכה: בפגישה זו הבהיר לי מר צולר כי אם לא תוארך ההתקשרות עם בנק יהב בפטור ממכרז עלולה להתרחש פגיעה נוספת במעמדי המעורער כביכול".

ירון זליכה: תמסור למר צולר שכפי שהוא רואה, מעמדי איתן.

ירון זליכה: "הפגיעה במעמדי, הוסיף מר צולר, תיעשה באמצעות עיצומים שתכריז ההסתדרות מבעלי השליטה בבנק, שתלווה במסע תקשורתי בטענה כי פעולתי מונעת ממניעים פוליטיים ושבעקבותיו יוכלו לדבריו מר אולמרט, ממלא מקום שר האוצר דאז, וראש-הממשלה דאז, מר שרון, לדרוש מהיועץ המשפטי לממשלה את הסכמתו לפיטוריי".

ירון זליכה: לא נרתעתי ולא אירתע, אינני פוחד מאיש.

ירון זליכה: אני אוודא שתפקידי כממונה על הקופה הציבורית יושלם עד תום.

ירון זליכה: אני אשמור על הקופה ולא אניח לאף גזלן לשלוח את ידיו אליה.

ירון זליכה: אני אומר לכם במלוא האחריות שאנחנו מחויבים לכל ההטבות ולכל התנאים של עובדי המדינה ואני אישית אוודא שכל ההטבות האלה נרכשו ויירכשו כחוק וכפי שמבקר המדינה מחייב אותנו.

ירון זליכה: תחת כנפי החושך שררה במדינה הזו לאורך שנים רבות תרבות שבה קונים שירותים על חשבון מדינת ישראל והקופה הציבורית ללא מכרז, תוך שכל מיני מקורבים נהנים מהצלחת הזו.

ירון זליכה: החגיגה הזו נגמרה.

ירון זליכה: אנחנו מיפינו את כל התקשרויות המדינה, כל 300 אלף התקשרויות המדינה הקיימות היום.

אריאל יעקבי: אז למה אתה מתנגד?

משה כחלון: אריאל, תודה רבה, צא.

אריאל יעקבי: לא, אני לא אצא.

משה כחלון: אתה יוצא.

ירון זליכה: אני לא אניח לך לשטוף את מוחם של העובדים.

משה כחלון: מר יעקבי, אני מבקש שתצא.

אריאל יעקבי: אני אצא.

קריאה: אם הוא יוצא, גם אנחנו יוצאים.

משה כחלון: מי שרוצה לצאת, יכול לצאת.

אריאל יעקבי: הוא משקר במצח נחושה.

ירון זליכה: אני אשמור על הקופה הציבורית, על אפכם ועל חמתכם.

רחמים לניאדו: אל תדאג, אתה תעוף לפני כן.

משה כחלון: מי שרוצה לצאת, מוזמן לצאת.

ירון זליכה: אור השמש יטהר אתכם על אפכם ועל חמתכם.

ירון זליכה: לא נניח לאף גזלן לשדוד את הקופה הציבורית.

משה כחלון: תודה לסדרנים.

ירון זליכה: חבל שבעלי עניין ואינטרסנטים התרגלו לחיות בחושך ולמצוץ את לשדה של הקופה הציבורית.

ירון זליכה: אנחנו סרקנו את כל 300 התקשרויות המדינה ומחפשים מקום מקום, אבן אבן, שם מצצו את לשדה של המדינה, אם זה שר-אלף, אם זו הרשות לעסקים קטנים, אם זה בנק יהב ואם אלה מקומות אחרים.

ירון זליכה: לא נירתע ולא נחשוש מאיש.

ירון זליכה: תודה רבה.

משה כחלון: דוקטור זליכה, אני לא מייצג את העובדים אבל אני יכול להבין אותם כי הם בתחושה שהם נפגעים והאנשים האלה מדברים מדם ליבם.

ירון זליכה: נכון, אתה צודק אדוני היושב-ראש.

ירון זליכה: אני ערב באופן אישי שכל ההטבות וכל השירותים שהמדינה מימנה לאורך השנים לעובדי המדינה יישמרו, ולא רק יישמרו אלא יתוגברו.

ירון זליכה: אני ערב לכך באופן אישי.

משה כחלון: כולל פתיחת סניפים באזורים שונים.

ירון זליכה: כולל הכול.

ירון זליכה: אני ערב לכך באופן אישי ולכן אין לי מה לחשוש.

ירון זליכה: המכרז וכל ההתחייבויות שלנו מעוגנות.

רונית תירוש: לכמה זמן אתה ערב לזה?

ירון זליכה: אני ערב לזה לנצח נצחים.

ירון זליכה: אין שום סיבה שאנחנו נקנה את השירותים האלה עבור העובדים ללא מכרז מגופים אינטרסנטים, מבעלי הון שנהנים מכך, מאנשים פוליטיים שמעורבים בכך ואנחנו לא נירתע גברתי מההתערבויות הפסולות.

משה כחלון: אתה לא ישבת עם נציגי העובדים?

משה כחלון: או ישבת ולא הצלחת לשכנע?

ירון זליכה: המכרז פורסם במרץ 2006.

ירון זליכה: על כוונתנו להוציא את המכרז פורסם כבר בסוף 2005.

ירון זליכה: בנק יהב חתום על פשרה שהוא מסכים לפרסום המכרז.

ירון זליכה: דוח מבקר המדינה מונח חם על השולחן כבר למעלה משנה.

ירון זליכה: איפה הם היו כל השנה הזאת?

ירון זליכה: פתאום לאחר שהפסידו בבית המשפט, לאחר שסירבתי להירתע מהאיומים הפסולים, עכשיו הם מתעוררים?

ירון זליכה: אני אומר לך שאין לנו שום דבר להסתיר.

משה כחלון: אתה אומר שחברי הכנסת יכולים להירגע כי עובדי המדינה לא נפגעים.

ירון זליכה: הם יכולים להירגע, ולא רק להירגע אלא הם יכולים לראות זאת שחור על גבי לבן.

ירון זליכה: אני מניח את המכרז וכל השירותים שהתחייבנו כאן על השולחן ואני מוכן לדון בכל בקשה או הערה שיש.

ירון זליכה: אני ערב באופן אישי לכך שכל ההטבות לעובדי המדינה, לא זו בלבד שהם יישמרו אלא אף יתוגברו.

ירון זליכה: אני לא אניח לשטיפת המוח ולמסע של דיס-אינפורמציה של בעלי אינטרסים עסקיים או פוליטיים לבלבל את הציבור או את העובדים.

משה כחלון: אם אתה הולך להיטיב עם העובדים, אני לא מבין איך לא הצלחת לשכנע אותם.

ירון זליכה: מכיוון שנוהל פה מסע של דיס-אינפורמציה מצד אנשים אינטרסנטים רבי עוצמה.

ירון זליכה: אני מוכן אדוני היושב-ראש, אם תיזום זאת, להיפגש עם כל נציגות של עובדים.

ירון זליכה: אני מוכן להיפגש עם עובדי השטח ולהוכיח להם שחור על גבי לבן.

ירון זליכה: יתר על כן, העליתי את המכרז לאינטרנט ואני מציע לכל עובד לא לסמוך על הבטחות ועל סיסמאות ועל שקרים אלא לגלוש באינטרנט ולראות במו עיניו את השירותים שהתחייבנו לרכוש מהזוכה במכרז חינם אין כסף לעובדים.

ירון זליכה: אנחנו ערבים לכך ולכן גם אין לנו מה להסתיר.

ירון זליכה: רק מי שמשקר יש לו מה להסתיר.

רוברט אילטוב: חלק מהשאלות כבר נשאלו, אבל אני רוצה לחדד כמה דברים.

רוברט אילטוב: אתה הודית לוועדה על כך שהדיון הוא באמת חשוב וטוב שהוא עולה, אבל השאלה – ואני רוצה לחזק את שאלתו של היושב-ראש – למה לא ישבת עם העובדים לפני כן?

רוברט אילטוב: עכשיו אנחנו לפני משברון קטן והוא יכול להפוך למשבר גדול.

רוברט אילטוב: למה כל ההסברים האלה לא ניתנו באופן ברור לעובדי המדינה?

רוברט אילטוב: אנחנו כחברי כנסת כשרוצים לחוקק חוק, אנחנו פונים לאנשים, אנחנו בודקים את זה בשטח, שואלים את אנשי השטח ומסתובבים בשטח.

רוברט אילטוב: אתה יושב באוצר, קובע דברים ובעצם לא פנית לעובדים.

רוברט אילטוב: יכול להיות שדיברו העוזרים שלך והפקידים שלך בנושא, אבל איפה היית אתה?

רוברט אילטוב: זה נכון לעשות מכרז ונכון לעשות סדר במערכת, על כך אין מחלוקת, אבל איפה היינו ולמה הגענו היום למצב כזה של פיצוץ בוועדה?

רוברט אילטוב: הזכרת את נושא רווחי הבנקים.

רוברט אילטוב: מי שיבוא אליך למכרז, ברור שהוא רוצה להרוויח כסף.

רוברט אילטוב: אתה הרי לא תמנע ממנו להרוויח כסף.

רוברט אילטוב: אנחנו מדברים על עשרות מיליוני שקלים, וזה בסדר שירוויחו כסף.

רוברט אילטוב: אנחנו כוועדת כלכלה לא יכולים לומר לגוף שיהיה גוף פילנטרופי.

רוברט אילטוב: אני קודם כל לא רואה פסול בזה ואני חושב שגם מי שיבוא ירוויח על אותם עובדים, ואולי הרבה יותר כסף.

רוברט אילטוב: השאלה אם יש לך אומדנים ברורים לומר לוועדה במה אנחנו משפרים, איך אנחנו משפרים ומה מעדיפים העובדים האלה בכל המצב שאנחנו דנים בו.

רוברט אילטוב: יכול להיות שזה יתפוצץ לנו בפנים עם ועדי עובדים ואני לא יודע אם אנחנו צריכים לגרום נזקים והפסדים של מיליארדי שקלים בגין שביתות.

משה כחלון: חבר הכנסת אילטוב שואל את דוקטור זליכה מדוע לא התקיימו דיונים עם העובדים.

ירון זליכה: אדוני, כפי שראית, זו רמת הדיון עם ההסתדרות.

לאה ורון: לא, תתייחס מהותית.

ירון זליכה: אני אתייחס מהותית.

ירון זליכה: ההסתדרות סירבה לפרט האם כביכול אנחנו פוגעים.

ירון זליכה: נשמעה טענה שאנחנו פוגעים.

ירון זליכה: השבנו להם שהנה המכרז, הנה רשימת השירותים שאנחנו התחייבנו לקנות, הנה רשימת השירותים שהייתה בעבר והנה הרשימה המשודרגת.

ירון זליכה: איפה בדיוק אנחנו פוגעים?

ירון זליכה: הם מסרבים לענות לנו עד היום.

ירון זליכה: במכתבים, גיבינו ותיעדנו זאת אבל הם מסרבים להשיב מכיוון שאין אף פגיעה והם לא מסוגלים להצביע ולו על פגיעה אחת קטנה.

ירון זליכה: אותה הסתדרות שכחה לציין שהיא חלק מהבעלים של בנק יהב.

ירון זליכה: היא מייצגת פה אינטרס פרטי של הבעלים וזה לא אינטרס העובדים.

ירון זליכה: היא חלק מהבעלים ולכן היא מייצגת אינטרס פרטי.

משה כחלון: נשאלה שאלה מדוע לא ישבתם אתם, בגלל שהם בעלים?

ירון זליכה: אני מסביר.

ירון זליכה: אנחנו פרסמנו את המכרז בצורה גלויה, כולל מסמכים מפורטים.

לאה ורון: מתי פורסם המכרז?

ירון זליכה: לפני קרוב לשנה.

ירון זליכה: אנחנו הצענו לכל מי שסבור שיש פגיעה כלשהי – מכיוון שאנחנו משוכנעים שאין כל פגיעה – שיצביע, נשמח לתקן אותה.

ירון זליכה: עד היום, כבר שנה, הם לא מצביעים ולא על פגיעה אחת מכיוון שאין.

ירון זליכה: כבר שנה הם מחפשים פגיעות ולא מצאו.

ירון זליכה: זו האמת המרה.

ירון זליכה: הם מייצגים אינטרס פרטי ולא את אינטרס העובדים.

דודו פרלשטיין: שאלה שהוא לא התייחס אליה ואולי זה יניח את דעתם של העובדים.

דודו פרלשטיין: מה הולכים לעשות עם כ-100 אלף חשבונות שישנם בבנק יהב, חשבונות של אנשים שבחרו מרצונם לפתוח את החשבון והם מקבלים הלוואה מיוחדת בגלל זה שיש להם חשבון בבנק?

דודו פרלשטיין: אנחנו יכולים להכריח את העובדים ולומר שממחר הם לא בבנק יהב אלא הם הולכים לבנק אחר?

דודו פרלשטיין: איך אתה פותר את הבעיה הזאת?

רונית תירוש: עורכת-הדין של הבנק אמרה שהם אלה שנותנים את ההטבות לעובדים ודוקטור זליכה אמר שהמדינה נותנת.

רונית תירוש: אני שואלת מי נותן את ההטבות.

רונית תירוש: מאחר והיו ניסיונות בשלושה-ארבעה מקומות – במערכת הביטחון ובמורים – אולי תמצא לנכון להמשיך את הדיון ולהביא את ראשי המערכת הזאת, את הנציגים שלה, כדי שיאמרו שאכן יצאו נשכרים.

ירון זליכה: בשמחה רבה.

בועז רדי: אני לא רוצה להתייחס למכרז עצמו, אבל לחשב הכללי אני אומר קצת צניעות וקצת יושר.

בועז רדי: קודם כל, התחלת לומר שבנק הפועלים הוא מונופול ואתה יודע כמוני – ולך יש יותר תארים ממני בכלכלה ובדברים נלווים – שלפי שום הגדרה בנק הפועלים הוא לא מונופול.

בועז רדי: אתה יכול לומר שהוא מתנהג כמונופול, אבל הוא לא מונופול.

ירון זליכה: הוא מונופול בענף ההלוואות של המדינה.

בועז רדי: יש פרוטוקול ואתה אמרת בנק הפועלים הוא מונופול, אבל זאת לא הנקודה ואני לא רוצה להיכנס לעניין הזה.

בועז רדי: אני גם לא רוצה להיכנס לנקודה האם בנק יהב הוא זרועו הארוכה של בנק הפועלים.

בועז רדי: עם כל הכבוד לבנק יהב, אני לא חושב שבנק יהב היא זרועו הארוכה של בנק הפועלים.

בועז רדי: אני פשוט מוחה על הדרך הזאת של הפצת דברים באוויר ואחרי כן לומר שכולם יבינו שזה בנק הפועלים.

בועז רדי: ירון, אתה תגיד כי אתה הרי טוב, אתה יודע לכתוב תצהירים, ואת החלק שבעיתון קראתי, אתה תגיד האם היו עליך לחצים כלשהם מבנק הפועלים.

בועז רדי: אם כן, תגיד ותוכיח, ואם לא, אל תגיד בעלי הון הפעילו לחצים במחשכים, הסכם פסול.

בועז רדי: הסכם פסול שחתמו על קודמיך.

בועז רדי: אולי מבקר המדינה לא אוהב אותו, וזה בסדר.

ירון זליכה: הכריחו את קודמיי.

בועז רדי: תגיד מי.

בועז רדי: אמרת מיקי צולר.

בועז רדי: אני לא מתייחס במילה למכרז, אני לא מתכוון להתערב ולא התכוונתי להתערב, אבל אני רוצה שתאמר האם אי פעם הופעל עליך לחץ מבנק הפועלים.

ירון זליכה: לא.

בועז רדי: אם זה כך, אני סיימתי.

ירון זליכה: אמרתי מי הפעיל עליי לחץ.

ירון זליכה: ציטטתי בדיוק.

בועז רדי: יודע יושב-ראש הוועדה, יודעת מנהלת הוועדה ויודעים רבים אחרים, אנחנו חוטפים על הראש, לפעמים בצדק ולפעמים לא בצדק.

בועז רדי: אני מבקש שלא יאשימו אותנו בפעולה במחשכים, בהפעלת לחצים פסולים כי אנחנו לא עושים את זה.

בועז רדי: בוודאי שלבנק הפועלים יש אינטרס בבנק יהב.

בועז רדי: אנחנו פעלים של חצי, אתה, המדינה, בעלים של רבע.

ירון זליכה: לא.

ירון זליכה: המדינה לא קיבלה אגורה אחת.

בועז רדי: האם המדינה היא הבעלים של רבע מהבנק?

ירון זליכה: אינני בטוח.

בועז רדי: אני מבקש שיהיה בפרוטוקול שבנק הפועלים מעולם לא הפעיל שום לחץ פסול או כל לחץ אחר.

ירון זליכה: בשמחה אני מאשר את זה.

ירון זליכה: חבל שהבנת דברים שלא נאמרו.

חנא סוייד: אני חושב שמה שקורה כאן זה האוצר נגד בנק הפועלים או ההיפך כמובן.

חנא סוייד: יש כאן התחייבות שבעלי החשבונות לא יינזקו מכל המהלך הזה, וזה מרגיע.

חנא סוייד: יחד עם זאת, אני זוכר דיון שהיה כאן עם הבנקים ואני זוכר שדובר על עניין העלאת התעריפים.

חנא סוייד: אני זוכר את יושב-ראש הוועדה שואל את נציגי הבנקים האם הם לא הולכים להעלות תעריפים, וכל אחד אמר שברגע הזה אין דיונים בבנק על העלאת תעריפים, וכולם הבינו שלא מעלים תעריפים, אבל אחרי שבוע – אתה זוכר ואני זוכר – כולם העלו את התעריפים.

לאה ורון: חסרה לו המילה "התחילו".

לאה ורון: הם לא עשו את זה ביחד, אבל התחילו.

חנא סוייד: אני רוצה לומר שבעצם השינוי עומד להתחולל כאן הוא מדאיג לגבי העובדים, לגבי הלקוחות שהם עובדי המדינה.

חנא סוייד: אני הבנתי שיש בעלי חשבון אחרים שלא בדיוק מוגדרים כעובדי מדינה.

ירון זליכה: אסור להם לתת שירותים בנקאיים לכאלה שהם לא עובדי מדינה.

רפי פריינטה: אני רוצה לומר למר זליכה ידידי שכל הבעיות שיש לו עם הבוסים שלו, הוא בא ושופך אותם על העובדים.

רפי פריינטה: לעובדי המדינה יש 25 אחוזים מהבנק, אבל גם למדינה יש 25 אחוזים ו-50 אחוזים יש לבנק הפועלים.

רפי פריינטה: את זה מר זליכה שכח לומר, ואולי הוא מעוניין שהמדינה תיתן לנו גם את ה-25 אחוזים שלה.

רפי פריינטה: כאשר עובדי המדינה באו לעשות הסכמים מול האוצר, הם אמרו לנו שיש לנו בנק והבנק הזה נותן כמעט 30 אחוזים הטבה במשכורת.

רפי פריינטה: בנק יהב לא תמיד חיפש איפה להרוויח, יכול להיות שהוא חיפש, אבל גם אם הוא הרוויח, הוא הרוויח בכפיו כי רוב הסניפים שלו צמודים למקומות העבודה.

רפי פריינטה: עזוב את עובדי המדינה.

רפי פריינטה: גם אתה עובד מדינה.

רפי פריינטה: לעובדי המדינה יש מקום נוח והם הולכים לבנק ומקבלים שירות בליגת על.

רפי פריינטה: תעזוב אותם.

רפי פריינטה: אולי תדחה את כל המכרז הזה לעוד שנה-שנתיים ושב אתנו קודם לכן.

אהרן חוטובלי: אני לא רוצה לדבר על הבנק אלא בצורה יותר פשוטה, כי אני לא מבין הרבה ממה שנאמר כאן.

אהרן חוטובלי: חוץ מלהתייחס לעובד המדינה שהולך להפסיד, נאמרו כאן הרבה דברים אבל אני לא פוליטיקאי אלא אני עובד מדינה.

אהרן חוטובלי: אנחנו הולכים להיפגע כי היום 80 אחוזים מעובדי המדינה מקבלים השלמת הכנסה וכל השכר שלהם וכל ההלוואות כבר נוצלו.

אהרן חוטובלי: אני עיינתי במכרז ושם כתוב בבירור שאם יש לך את האפשרות וכבר ניצלת את כל מה שהגיע לך, את השער אתה מקבל מהבנק הזוכה בתנאיו.

אהרן חוטובלי: זה אומר שאתה עובר לאיזשהו בנק, אתה כבר עובד מדינה שבחמש השנים הקרובות אתה כבר חסום, אתה הולך לקבל הלוואה ואתה מקבל אותה בתנאי הבנק החדש.

אהרן חוטובלי: אף אחד לא נותן לך לדבר, אף אחד לא אומר לך כלום.

אהרן חוטובלי: אני הולך להפסיד 30 אחוזים מהשכר.

אהרן חוטובלי: יש את אגף השכר, שישבו עובדיו מולנו וייתנו לנו יותר כסף.

אהרן חוטובלי: אתם מדברים כאן בגדול אבל אנחנו הקטנים משלמים את המחיר.

רחמים לניאדו: אם היית אומר לנו את כל מה שאמרת כאן לפני שהוצאת את המכרז, היינו מעמידים אותם על אותם הדברים שאנחנו יודעים.

רחמים לניאדו: אני בן 72 ומשנת 1960 אני עובד מדינה.

רחמים לניאדו: מי כמוני מכיר מלפני ולפנים את המצב.

רחמים לניאדו: אם זה המצב עליו דיברת כאן, למה עכשיו התעוררת ולנו לא אמרת את הדברים?

ירון זליכה: אמרנו .

רחמים לניאדו: לא, לנו לא אמרתם.

ירון זליכה: אמרנו.

רחמים לניאדו: בכל פגישה שהזמנתם אותנו, באנו ולא שמענו את הדברים האלה.

ירון זליכה: אמרנו.

רחמים לניאדו: שמענו "בואו נעשה לכם מצגת".

רחמים לניאדו: מה זאת המצגת הזאת?

רחמים לניאדו: תגיד לנו מה אתה רוצה.

רבקה ראבילו: חברי הכנסת שאלו לעניין דיונים עם העובדים בנושא ואני מבקשת לציין לפרוטוקול שכבר למעלה מחודש מתקיימים דיונים עם ההסתדרות כאשר להסתדרות יש טענות בדבר השלכות לכאורה של המכרז על תנאי העסקה של העובדים.

רבקה ראבילו: אנחנו נפגשים עם נציגי ההסתדרות במטרה לשמוע את הטענות שלהם.

לאה ורון: מסר דוקטור זליכה לוועדה שאת המכרז פרסמו כבר לפני שנה.

רבקה ראבילו: כאשר הנושא הועלה על-ידי ההסתדרות מול הגורמים המייצגים את המדינה בנושא תנאי העסקה, אנחנו התחלנו לשבת אתם.

רבקה ראבילו: באותו זמן הוארך המועד האחרון להגשת ההצעות, וכך גם הוצהר על ידי המדינה בעתירה לבג"ץ שהוגשה על ידי התנועה לאיכות השלטון.

רבקה ראבילו: "המדינה מצהירה כי בכוונתה למצות את ההתדיינות עם ההסתדרות במהלך התקופה שנקבעה ומודיעה כי התדיינות זו נועדה לעסוק בפרק הזמן בטענות בדבר ההשלכות האפשריות במיוחד לגבי העסקה של עובדי המדינה".

רבקה ראבילו: במהלך אותה תקופה שבה הוארכו המועדים, אנו ממשיכים להיפגש עם ההסתדרות ולשמוע את הטענות לה והפגישה הבאה נועדה למחר.

דוד בן-דוד: אני לא יכול להתחרות בלהט של דוקטור ירון זליכה.

דוד בן-דוד: כל שנה אנחנו מחלקים דיבידנד כאשר לחברת מפעלי כלכלה של המדינה, שלמדינה יש חצי שם, מקבלת דיבידנד.

משה כחלון: אם כן, המדינה כן מקבלת כסף.

ירון זליכה: היא לא מקבלת אגורה, מעולם.

דוד בן-דוד: החברה למפעלי כלכלה שלמדינה יש 50 אחוזים, מקבלת מדי שנה דיבידנדים.

דוד בן-דוד: רציתי לשאול את דוקטור זליכה האם הוא ימשיך להתמקח עם הבנקים האחרים על עמלות ועל הלוואות עם ריביות?

קריאה: המכרז מובטח, שבע שנים, יקבלו איקס הטבות.

קריאה: אתם יודעים שגובה האובר-דרפט, מעבר ל-7,000 הראשונים שהאוצר מסבסד את עובדי המדינה, בנק יהב נותן את זה ל-1 פלוס 1, ארבע?

נורית עירוני: זו הבעיה.

נורית עירוני: ההצעה היא לא של מי שטוב אלא של מי שעשיר.

נורית עירוני: יזכה מי שעשיר ולא מי שטוב.

נורית עירוני: אתה לא בוחר ניסיון אלא אתה בוחר עושר.

ירון זליכה: אני מגן על קופת המדינה ואת מגינה על מקום העבודה שלך.

דוד בן-דוד: אני רוצה לתקן את דבריו של דוקטור זליכה.

דוד בן-דוד: יש לנו 30 אלף לקוחות, בערך שני-שליש הם עובדי מדינה והשאר הם לא עובדי מדינה אבל הם מורשים לפתוח חשבונות בבנק יהב ואותם אנחנו מסבסדים מהבנק.

קריאה: איך אתה מעריך את הניסיון הזה שהיה עם מערכת עובדי הביטחון?

קריאה: הרי יש שם ניסיון ומה אומר הניסיון הזה?

משה כחלון: כשהייתם בחוץ, דוקטור זליכה אמר שהוא מוכן להיפגש עד רמת עובד בשטח.

משה כחלון: מבחינתו אין לו בעיה והוא מוכן להיפגש.

אריאל יעקבי: לכבוד לי.

אריאל יעקבי: אני מנסה להגיד איך תסבירו למי שממאן להבין שעצם העובדה שאתה לוקח עשרות אלפי גמלאים ועושה להם שינוי, אתה כבר פוגע בהם.

אריאל יעקבי: איך אתה יכול להסביר למישהו שעצם העובדה שאתה עושה מכרז על משהו שלא שייך לך אלא שייך לו, זו כבר פגיעה.

אריאל יעקבי: היריעה מאוד מאוד רחבה ואני אסביר לדוקטור זליכה בפגישה הראשונה שלנו.

אריאל יעקבי: כל מה שאמר דוקטור זליכה, אין לו שום בעיה כמעסיק לפתוח אמרכלות ולתת לי את ההלוואות.

אריאל יעקבי: הרי כל הוויכוח שלו אתי הוא הלוואות.

אריאל יעקבי: כמה שזה לא עולה לו, שייתן לי את ההלוואות, אבל שלא יתערב לי בחיים.

אריאל יעקבי: עוד מעט נצטרך להביא אישורים לנשום בשירות המדינה.

אריאל יעקבי: מספיק עם כל העניינים האלה.

אריאל יעקבי: אמר לניאדו בחטף שעובד מדינה הולך לקבל יותר מעובד אחר אצל אנשים פרטיים.

אריאל יעקבי: אתם לא מבינים את המשמעות של זה.

אריאל יעקבי: אתם הופכים אותנו להיות לא רק שנואים על הציבור, לא רק אוכלי החינם בתדמית אלא גם אלה שאוכלי חינם על חשבון אלה שלידינו.

אריאל יעקבי: אנחנו רוצים דבר אחד קטן.

אריאל יעקבי: כמו שבעלים של קוקה-קולה, חברה נוראית אמריקאית, עושה עם העובדים שלה, תנו לנו.

אריאל יעקבי: כשהם נותנים להם הלוואות לחשבון משכנתא כדי לקנות דירה, כשהם נותנים להם הלוואות כי קשה להם, הם לא אומרים שיעשו מכרז אלא הם אומרים שהם עובדים עם העובדים שלהם.

אריאל יעקבי: תבוא, תגיד שאתה רוצה לתת לנו 20, 100, 500, כמה שזה עולה, אלה הלוואות שלך, תקבל את זה אצל כל אמרכל ותשבור את הראש אבל לא זה מה שאתה אומר.

אריאל יעקבי: אני רוצה שתבין מה אתה אומר לי.

אריאל יעקבי: אתה אומר לי שאתה הולך בשמי – למרות שאתה לא צריך – לנהל משא ומתן עם גורמים פרטיים כדי שאני אקבל אצלם העדפה על חשבון הציבור שלהם ואתה תקבע איפה, מתי, כמה ולמה.

אריאל יעקבי: עזוב את כל זה.

אריאל יעקבי: קח את העלות שלך.

אריאל יעקבי: אתה רוצה לחסוך את העלות?

אריאל יעקבי: אין בעיה.

אריאל יעקבי: קח את העלות שלך, תבוא ותאמר לי שזו העלות שלי, הנה האמרכלות, שם אני אקבל את ההלוואה וזהו.

אריאל יעקבי: אני אחבק אותך.

אריאל יעקבי: אני מבטיח פה שעובדי המדינה ייקחו אתכם על הגב, יאמרו יופי של מנהלים ואנחנו לא צריכים שום הטבה משום גורם פרטי.

ירון זליכה: אני שמח שמר יעקבי מעלה טענות קונקרטיות.

ירון זליכה: בפגישתנו, שאני מניח שהבנתי שקבענו אותה עכשיו, נדון בהן.

משה כחלון: אני בטוח שכל ראש ארגון שעובר על המכרז, רואה שהוא נפגע ורואה שהתנאים שלו הורעו, מוזמן לבוא למר זליכה, ואם לא, זה יהיה דרכי.

משה כחלון: מר זליכה הסמיך אותי להיות בעל האכסניה.

אריאל יעקבי: יש ציבור שבוחר את שירותי הבנקאות שלו ואלה הם המורים.

אריאל יעקבי: אני מוכן להביא לכם כאן

אריאל יעקבי: עדויות של כל המורים.

אריאל יעקבי: יש ציבור ששונא את מה שקרה בבנק אוצר החייל.

אריאל יעקבי: בנק יהב, 83 אחוזים שביעות רצון של האנשים.

עופר זיו: כמו שיש בבנק יהב, יש גם הלוואות שניתנות לציבור המורים, ויש ועדת חריגים שאני חבר בה.

עופר זיו: בוועדה הזאת חברה גם נציגת ההסתדרות.

עופר זיו: מעולם, בכל השנים אני משרת בתפקיד, לא קיבלתי ולו תלונה אחת בודדת על השירותים של הבנק.

ירון זליכה: אני שמח על הנימה החיובית של מר יעקבי.

ירון זליכה: אנחנו נקבע, נשב ונלבן את הדברים.

ירון זליכה: בטוחני שאני אשכנע אתכם שלא זו בלבד שאין כל פגיעה, אלא העלאת השירות לעובד וההטבות לעובדים יתוגברו במכרז החדש הזה.

ירון זליכה: עם זאת, אין שום ספק שבנק יהב ייפגע.

ירון זליכה: הוא ישתתף במכרז אבל הוא יצטרך להציע הצעה תחרותית כי אחרת הוא לא יזכה, ומזה הוא חושש.

משה כחלון: הוועדה דורשת בצורה חד משמעית ממר זליכה – למרות אמרת את זה – שהעובדים לא ייפגעו.

משה כחלון: אני חושב שזה לא נכון, גם אם יש 20 אלף לקוחות, להוציא אותם.

משה כחלון: אנחנו מבקשים שהזכויות של הלקוחות וההטבות שניתנות להם היום יובטחו גם בעתיד לכל שבע השנים.

משה כחלון: גם בנושא העמלות וההלוואות.

משה כחלון: גם בנושא הנגישות, כפי שציינו כאן החברים, שלא תפתחו סניף אחד בחיפה, סניף בתל-אביב וסניף בבאר-שבע.

ירון זליכה: לא, הכול מפורט במכרז.

משה כחלון: גם הדברים האלה הם מאוד חשובים.

משה כחלון: אני מודה לכם שאפשרתם לי לנהל את הדיון בשקט וברוגע.