ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 149, 2007-01-08 09:30

משה כחלון: בוקר טוב לכולם.

משה כחלון: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.

משה כחלון: על סדר היום הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – הארכת זיכיון לשידורי רדיו אזורי), התשס"ו-2006.

משה כחלון: ב-13 בדצמבר עברה הצעת חוק טרומית של חברי הכנסת גלעד ארדן ואמנון כהן לגבי הארכת הזיכיונות.

משה כחלון: מאחר וחלק מהזכיינים, תקופת הזיכיון שלהם עומדת לפוג בסוף 2007, החלטתי להעמיד את הנושא על סדר היום.

דוידה לחמן-מסר: אולי אפשר יהיה להציג את הנוכחים כדי שנדע עם מי אנחנו יושבים.

גלעד ארדן: מה זה רלוונטי אם האדם נוכח בחדר?

גלעד ארדן: כשהוא ידבר, הוא יאמר את שמו.

דוידה לחמן-מסר: זה לא חוקי?

גלעד ארדן: זה חוקי, אבל לא כל מה שחוקי צריך לעשות.

גלעד ארדן: מה זה רלוונטי שכל אחד יציג את עצמו כנוכח בחדר?

גלעד ארדן: מי שמדבר, יאמר מי הוא ואת מי הוא מייצג.

דוד טל: אני מוכרח לעזור לחברי הטוב, שבדרך כלל אני מתנגד לו בהרבה דברים, אבל הוא צודק.

דוד טל: ישבתי בעשרות ישיבות עם הגברת המלומדת לחמן-מסר, אף לא פעם אחת היא ביקשה להציג את הנוכחים.

דוד טל: בוועדת כספים, בוועדת חוקה, בוועדת כלכלה וזאת פעם ראשונה שאת מבקשת להציג את הנוכחים.

דוידה לחמן-מסר: אני יכולה להסביר.

משה כחלון: קיבלתי את מה שאתם אומרים.

משה כחלון: אני מבקש את הנוכחים להציג את עצמם.

משה כחלון: כשמגיעים לכאן בעלי רדיו, זה בסדר, הם נלחמים על החיים שלהם.

משה כחלון: הדברים ברורים וכל אחד נלחם על העניינים שלו.

משה כחלון: (הנוכחים מציגים את עצמם).

גלעד ארדן: אני לא מבין מה שונה הדיון הזה מכל דיון אחר.

משה כחלון: ביקשה נציגת הממשלה, קיבלתי את הבקשה שלה, הצגנו במשך שתי דקות את הנוכחים ואנחנו נכנסים לדיון.

גלעד ארדן: הצעת החוק קובעת שמועצת הרשות השנייה תוכל, במידה והיא תמצא לנכון, להאריך את תקופת הזיכיון של תחנות הרדיו האזורי לפרק זמן נוסף של 4 שנים כאשר אני ציינתי, כשנאמתי מעל במת הכנסת, שמבחינתי ניתן לבצע גם בהצעה הזאת שינויים ולקבוע שהזיכיון יוארך עד לתקופה של 4 שנים, כלומר, גם לתקופות פחותות מפרק זמן של תקופת זיכיון של 4 שנים.

גלעד ארדן: ההצעה בעצם הוגשה לאחר שפנו אלינו מספר בעלים של תחנות רדיו אזוריות, הציגו את הקשיים שתחנות הרדיו האזוריות או חלקן נתונות בהן, גם בגלל אי אכיפת החוק על הרדיו הפיראטי במדינת ישראל – חוץ מרדיו אחד שבו משרד המשפטים הצטיין באכיפת החוק, כזכור לכולנו, וזה ערוץ 7 בלבד - אם בגלל הסיבה שבעשור האחרון מדינת ישראל סבלה בעקבות האינתיפאדה, בעקבות המיתון העולמי, סבלה ממיתון קשה שהוריד משמעותית את עוגת הפרסום במדינת ישראל, בניגוד לתחזיות של משרד האוצר, כשעל התחזיות האלו התבססו דרישות מערוצים אחרים כמו ערוך 10 וערוץ 2, שגם הם הופחתו על ידי המדינה ועל ידי הכנסת במאות מיליוני שקלים בכל שנה, אם זה בגלל החדירה של האינטרנט שפגעה גם היא בעוגת הפרסום אולי הרבה מעבר למצופה, ואם זה בגלל הכניסה הצפויה של הרדיו הדיגיטאלי שבגללה לפני חצי שנה ביקש במכתב גם מנכ"ל הרשות השנייה מוטי שקלאר, וגם ממלא מקום היועץ המשפטי של הרשות השנייה, מר ג'קי כהן.

גלעד ארדן: המכתב של היועץ המשפטי של הרשות השנייה הופץ גם אל יושבת-ראש הרשות השנייה, הגברת נורית דאבוש, גם אל הגברת דידי לחמן-מסר, גם אל הגברת נגה רובינשטיין, ובו הוא כותב: "עמדתנו הינה כי ככלל בנסיבות שנוצרו והמציאות המתהווה בתחום שידורי הרדיו בישראל כפי שאנו רואים אותה כעת, נכון יהיה אם יתוקן חוק הרשות השנייה ויתאפשר למועצת הרשות השנייה להאריך את זיכיונותיהם של תחנות הרדיו האזוריות הקיימות לתקופת זיכיון נוספת למשך זמן מוגבל ובכפוף לעמידתן בהתחייבויות ומגבלות שיוטלו על תחנות אלה על-ידי המועצה".

אתי בנדלר: מתי זה היה?

גלעד ארדן: לפני חמישה וחצי חודשים.

גלעד ארדן: ב-26 ביולי 2006.

דוד טל: סמוך להצעת החוק של הרדיו הדיגיטאלי.

גלעד ארדן: מנכ"ל הרשות השנייה הקודם, מר מוטי שקלאר, מסיים את מכתבו ואומר: "אשר על כן, עמדתי להמליץ ולתמוך בעמדה לפיה מועצת הרשות השנייה תהיה מוסמכת להאריך את זיכיונותיהם של תחנות הרדיו האזוריות לתקופה נוספת בכפוף לעמידתן בכלל התחייבויותיהן ובאינטרס הציבורי כאמור בסעיף 5(ג) לחוק".

גלעד ארדן: מכיוון שאנחנו יודעים שלאחרונה נתבקשנו שתחנות הרדיו האזוריות הגיעו להסכמה עם המדינה ושילמו את חובן, אני לא רואה כל מניעה מלקבל את בקשת המנכ"ל הקודם וממלא מקום היועץ המשפטי.

גלעד ארדן: אני מניח שיש איזה הליך שמאשרים אותו ושהוא לא תפס על-ידי הפיכה שלטונית את תפקיד היועץ המשפטי.

גלעד ארדן: לא שמעתי שיושבת ראש הרשות או את מחיתם בזמנו או הפצתם מסמך נגדי למסמך הזה של היועץ המשפטי.

גלעד ארדן: כך שכרגע אין שום מניעה, מרגע שתחנות הרדיו האזוריות הסדירו את חובן כלפי המדינה ועמדו בהתחייבויותיהן ושילמו את דמי הזיכיון, אין שום מניעה מלתמוך בהארכת הזיכיון.

משה כחלון: תעביר אלינו העתק המכתבים.

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: רוב גדול של חברי הכנסת מאוחדים מקיר לקיר בתמיכה בהצעת החוק.

אבשלום וילן: כתוב בדברי ההסבר של החוק שבעצם הרשות השנייה מוסמכת להאריך.

אבשלום וילן: אם זה כך, למה צריך את התיקון בחוק לשלוש תקופות?

אבשלום וילן: בלי התיקון היא יכולה להאריך?

קריאה: לא.

אמנון כהן: הצטרפתי להצעת החוק מאחר שחוק הרדיו הדיגיטאלי בחוק ההסדרים לשנת 2005, היה שיתוף פעולה מאוד טוב עם הרדיו האזורי שתמכו בחוק ועזרו להעביר אותו.

אמנון כהן: הועלתה סוגיה שיתכן שמעבר לרדיו דיגיטאלי יגרום איזשהו נזק לרדיו האזורי, ואני אז הבטחתי להם שבמידה ותהיה פגיעה או הפסדים, אנחנו נבוא לקראתם ונעזור להם.

אמנון כהן: יחד עם זאת, המכרזים של הרדיו הדיגיטאלי שהיו אמורים לצאת מתעכבים, למרות שהיו אמורים לצאת מזמן, אבל אני משער שהחודש יתחיל לצאת המכרז לתשתיות הרדיו הדיגיטאלי.

אמנון כהן: אני חושב שקיימת הסמכות שאנחנו נותנים היום למועצת הרשות השנייה כגוף הרגולאטור, כגוף שבודק ויכול לבדוק אם יש נזקים או אין נזקים.

אמנון כהן: לכן מצאתי לנכון לתת את הסמכות הזאת לגוף המקצועי שיבחן את הדברים ויראה אם רוצים להאריך ל-4 שנים או לתקופה עד שהרדיו הדיגיטאלי יצא לפועל ואז יוכלו להתחבר אליו.

אמנון כהן: לכן הראייה היא ראייה מקצועית ולכן כאן המחוקק לא מתערב בשיקול דעת ולא מאריך אוטומטית את הזיכיון אלא נותן לגוף הרגולאטורי האוטנטי לעשות זאת.

אמנון כהן: אני חושב שההחלטה צריכה להיות מקצועית ואני חושב שאנחנו צריכים להצביע עבורה.

אתי בנדלר: אני מניחה שיישמעו כאן הרבה מאוד טענות על-ידי יועצים משפטיים למיניהם ולכן אני אסתפק כרגע רק באיזושהי סקירה של מספר מונחים, כדי שתהיה איזושהי התייחסות בפני חברי הכנסת לצורך הדיון.

אתי בנדלר: קודם כל, מושגים כמו "רישיון" ו"זיכיון".

אתי בנדלר: זה לא מחייב ויש חריגים.

אתי בנדלר: באופן כללי כאשר מדברים על רישיון, נותנים בתחומים מסוימים רישיונות ומדובר בכך שכל מי שאומר על תנאים שנקבעו בדין או לפי חוק, ממלא אותם.

אתי בנדלר: כל מי שעומד בתנאים מסוימים יכול לפתוח חנות נעליים ובלבד שהוא מקבל רישיון עסק, שיש לו אישורים מהג"א וכיוצא בזה.

אתי בנדלר: על זיכיון מדברים כאשר מדובר על משהו שאי אפשר לתת לכל דורש גם אם הוא יהיה מאוד מוכשר ויהיו לו לכאורה תנאי כשירויות שנקבעו בחוק, אבל המשאב הוא מוגבל.

אתי בנדלר: אי אפשר לחלק לכל דורש ולכן ניתן זיכיון בדרך כלל בהליך תחרותי.

אתי בנדלר: כאן אנחנו מדברים על זיכיון לשידורי רדיו בשיטה האנלוגית, כיוון שמדובר במשאב מוגבל.

אתי בנדלר: המשאב המוגבל כאן, שהמדינה נותנת, הוא תדרי הרדיו.

אתי בנדלר: ולכן כל מי שרוצה לשדר – והינו על כך הרבה מאוד דיונים בעבר – יכול לשדר ונערך הליך תחרותי לצורך העניין הזה.

אתי בנדלר: להבדיל, כך מקווים, בעתיד, כאשר מדובר בשידורי הרדיו בשיטה הדיגיטאלית הספרתית.

אתי בנדלר: ההבדל הוא שגם אם אתה עומד בתנאי סף, אתה לא יכול לקבל רישיון כיוון שהמשאב הזה מוגבל.

דוד בן-בסט: יש 200 תחנות פיראטיות.

דוד בן-בסט: איך המשאב הזה מוגבל?

אתי בנדלר: זה היה איזשהו רקע כדי להבין על מה אנחנו מדברים.

אתי בנדלר: כאשר הנהיגו את שידורי הרדיו האנלוגיים נקבע שכיוון שהמשאב הזה מוגבל, יחלקו קודם את הארץ לאזורים, הרשות השנייה הוסמכה לחלק את הרדיו לאזורים שונים ולפרסם מכרזים למתן זיכיונות ושידורי רדיו אזוריים.

אתי בנדלר: הדבר נעשה בשנת 1992.

גלעד ארדן: לכמה אזורים חולקה הארץ?

אתי בנדלר: 14.

גלעד ארדן: איך זה שיש רק 10 תחנות?

גלעד ארדן: זה אומר שיש עוד ארבעה תדרים פנויים.

קריאה: לא, ממש לא, אתה טועה.

קריאה: יש 14 תחנות והם קיבלו אפשרות למיזוג במסגרת הקלות.

אתי בנדלר: במקור נקבע שהזיכיונות יהיו ל-4 שנים והרשות השנייה תהיה רשאית לתת הארכה ל-4 שנים נוספות.

אתי בנדלר: בתיקון בשנת 2002 הוחלט לאשר לרשות השנייה לתת הארכה נוספת ל-4 שנים נוספות.

אתי בנדלר: זאת אומרת, בעוד שהזכיינים ניגשו למכרז עם אחרים וזכו במכרז כשהם ידעו שהזיכיון יינתן ל-4 פלוס 4 שנים, אם הם ימלאו את חובותיהם, בהליך חקיקה שנעשה כאן בכנסת, הוחלט לאשר הארכת הזיכיונות האלה ב-4 שנים נוספות.

אתי בנדלר: זה אומר סך הכול 12 שנים נוספות.

גלעד ארדן: לפי שיקול דעת הרשות השנייה.

אתי בנדלר: בוודאי.

אתי בנדלר: ברור ששיקול הדעת הוא שיקול דעת של הרשות השנייה, אבל מה שעכשיו מבקשים בעצם הוא לאפשר הארכה נוספת של אותם זיכיונות שניתנו כאמור לפני 12 שנים לתקופה נוספת של עד 4 שנים נוספות.

אתי בנדלר: מה המשמעות של העניין אם התיקון הזה יתקבל, ואני רוצה לדבר כרגע לאו דווקא מנקודת מבטם של בעלי הזיכיונות הקיימים.

אתי בנדלר: אני רוצה לדבר על נקודת מבטם של המתמודדים הפוטנציאליים במכרז כזה.

אתי בנדלר: אנחנו צריכים לזכור שמאריכים את תקופת הזיכיון, מונעים למעשה כניסה של מתמודדים חדשים משום שכאשר יש לי משאב מוגבל, וכאמור, אני לא יכולה להתחרות, לא נותנים לי בכלל אפשרות להתחרות עליו, מונעים את הכניסה שלי לתחום הזה.

ישראל חסון: אנחנו מדברים על רדיו אנלוגי, נכון?

אתי בנדלר: כן, על רדיו אנלוגי.

ישראל חסון: הוא עומד לעבור ולעוף מן העולם.

אתי בנדלר: לא.

משה כחלון: זאת גם שאלת השאלות, מתי יהיה הרדיו הדיגיטאלי.

משה כחלון: שאלה נוספת היא איפה היה המקום שלהם בהארכה קודמת, של המתחרים הפוטנציאליים.

אתי בנדלר: גם בהארכה הקודמת בשנת 2002 נטענו כאן טענות שיש בכך משום פגיעה בתחרות והועלו טענות רבות ונוספות, אבל אז הטענות למשל לגבי הרדיו הפיראטי היו הרבה יותר דומיננטיות כי בעצם מה שנאמר הוא שהמדינה יצרה איזשהו מצב שהמשאב מוגבל ולכן אחרים לא יוכלו לשדר, אבל בפועל היו הרבה יותר תחנות פיראטיות ששידרו מאשר היום.

אתי בנדלר: אינני זוכרת באיזה שנה, אולי יזכירו לי כאן חברותיי, הכנסת העבירה תיקון לחוק לפני מספר שנים כדי לצמצם בצורה מאוד משמעותית את הנושא.

דוידה לחמן-מסר: בשנת 2004.

דוידה לחמן-מסר: אז עשינו סימטריה.

אתי בנדלר: ביקשתי ממשרד התקשורת, לקראת הדיון היום, להצטייד בנתונים מה קורה באמת עם השידורים הפיראטיים, האם באמת חל צמצום, כי אינני יודעת, האם זה השפיע על התיקון שנעשה או לא השפיע על התיקון שנעשה.

אתי בנדלר: אגב, בהארכה משנת 2002 – בתיקון החוק שנעשה בשנת 2002 – ניתנו עוד הקלות.

אתי בנדלר: לא רק שניתנה אפשרות להאריך את הזיכיון ב-4 שנים נוספות, אלא ניתנו הקלות נוספות בתחום בעלויות צולבות ובתחומים נוספים.

אתי בנדלר: על התחומים הנוספים אתם תיתנו אחר כך את הסקירה.

אתי בנדלר: בשנת 2005, במסגרת חוק ההסדרים, אפשרו הנהגת רדיו דיגיטאלי לפי הליכים שנקבעו בחוק.

אתי בנדלר: טענו אז בעלי תחנות הרדיו האזוריים שכניסת הרדיו הדיגיטאלי עלולה גם היא לפגוע בהם וכבר אז הוכנס עוד סעיף לחוק שמאשר מתן פיצוי לבעלי התחנות אם אכן הם יוכיחו שהם נפגעו כתוצאה מכניסת הרדיו הדיגיטאלי.

אתי בנדלר: בפועל אנחנו יודעים שאין רדיו דיגיטאלי.

אתי בנדלר: רק בימים אלה ככל הנראה מתפרסם או עומד להתפרסם או עומד להסתיים הליך להכנת התשתית לרדיו דיגיטאלי ועדיין אנחנו רחוקים מההליך של מתן רישיונות להפעלת תחנות שידור דיגיטאליות.

דוד טל: כמה אנחנו רחוקים מהמהלך הזה?

אתי בנדלר: יש אומרים שנה-שנתיים ויש אומרים חמש שנים, כי גם לאחר שתוקם התשתית לרדיו דיגיטאלי ואחרי שייעשה ההליך המכרזי למפעילים לרדיו דיגיטאלי, עדיין כדי לקלוט בפועל רדיו דיגיטאלי צריכים מקלטים מיוחדים.

אתי בנדלר: זאת אומרת, ברדיו הרגיל שיש לכל אחד מאתנו בבית אי אפשר לקלוט תחנות דיגיטאליות.

אתי בנדלר: לכן ההערכה היא שעד שזה ייכנס בצורה מאוד משמעותית וישפיע על המקשיבים, אלה שרוצים לקלוט את שידורי הרדיו האלה, התהליך הזה הוא לא כל כך קרוב ולא כל כך קצר.

אתי בנדלר: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם זה בעצם לטענות המשפטיות שאני מניחה שעוד מעט נשמע אותן.

דוד טל: רדיו דיגיטאלי יהיה עם רישיונות.

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: הספקטרום הרבה יותר רחב, דהיינו, מדברים כאן על למעלה מ-30.

דוידה לחמן-מסר: כרגע זה בין 20 ל-40.

אתי בנדלר: זאת אומרת, יהיו הרבה יותר משדרים ועדיין זה לא יהיה בלתי מוגבל.

אתי בנדלר: לכן נקבע רישיונות אבל בהליך מכרזי.

אתי בנדלר: הצפי הוא שבעתיד זה יהיה בלתי מוגבל.

דוד טל: אם אנחנו עלולים להגיע למצב שיכול להיות שרדיו דיגיטאלי ייכנס רק בעוד חמש-שש שנים, זאת אומרת שיכול להיות מצב שנזדקק להארכה נוספת של 4 שנים, בנוסף להארכה הזאת עליה אנחנו מדברים.

אתי בנדלר: נכון.

אתי בנדלר: לכאורה כן.

אתי בנדלר: אפשר לומר שמי שקיבל זיכיון בשנים 1992 עד 1994, זה יהיה לו לתמיד.

דוידה לחמן-מסר: ננכס לו את הנכס הציבורי.

גלעד ארדן: אמרת שמוציאים היום 20 עד 40 תחנות דיגיטאליות, אבל נותנים רישיון כי ההנחה היא שבעתיד זה יהיה בלתי מוגבל.

גלעד ארדן: במקום לקחת היום אנלוגי, להתמודד עליו, ייקחו בעתיד דיגיטאלי כי הרי זה לא משנה.

גלעד ארדן: אתם עכשיו מאפשרים לתת רישיונות לתמיד, בלי הגבלת זמן, לרדיו דיגיטאלי ל-40 איש בלבד, ל-40 בעלי הון ותו לא.

גלעד ארדן: זה יהיה לתמיד.

גלעד ארדן: אם לא יודעים מתי לצפות אי שם בעתיד שתרחיבו את ה-40.

ישראל חסון: הייתי רוצה לקבל קצת נתונים בשני תחומים.

ישראל חסון: הנושא של תפוסת המשאב ועל-ידי מי.

ישראל חסון: זאת אומרת, בואו נראה מה פתוח היום במשאב הזה ומה חילקנו.

ישראל חסון: זו השאלה הראשונה.

ישראל חסון: הדבר השני הוא מה נעשה בחלוקת הזיכיונות ב-4 השנים האחרונות על-ידי הרשות השנייה.

ישראל חסון: זאת אומרת, אם המשאב נתפס לא על ידי גורמים שחילקו להם זיכיונות כאלה ואחרים, אז על מה אנחנו מדברים כאן?

אתי בנדלר: אתה מדבר על שידורים פיראטיים.

ישראל חסון: כל הדיון כאן מתבסס על שתי הנחות יסוד, שיש לנו משאב נתון ומוגבל שאנחנו מחלקים זיכיונות וכאן אני רוצה לדעת מה גודלו של המשאב, מה מידת השימוש המורשה בו.

ישראל חסון: לא יכול להיות שייווצר מצב שאנחנו יוצרים מצוקה בגלל היעדר אכיפה.

אתי בנדלר: אני ארצה כמובן לאחר מכן להתייחס להיבטים המשפטיים של המשמעות של הארכת הזיכיונות בצורה כזאת, אבל אולי כדאי להשלים קודם את התשתית העובדתית.

משה כחלון: לפני כן, לחבר הכנסת גלנטי יש הערה.

יצחק גלנטי: בנוסף למה שאמרו קודמיי בנושא של גודל המשאבים, אני לא כל כך מתמצא, אבל אני מנסה להבין מתוך הדיון, כאילו השידורים הדיגיטאליים הם פתרון אידיאלי למצב הקיים.

יצחק גלנטי: יש עדיפות לשידור דיגיטאלי כך שבעצם השידור האנלוגי, כפי שהוא קיים, יהיה בלתי אפשרי.

קריאה: האיכות תהיה אחרת.

יצחק גלנטי: נכון לרגע זה השידורים האנלוגיים כפי שהם היום הם בלתי אפשריים כיוון שיש הרבה מאוד תחנות פיראטיות שמטפסות על התדרים, אחת על שנייה.

יצחק גלנטי: זו המציאות שקיימת כיום.

יצחק גלנטי: שמעתי שישנן כ-200 תחנות פיראטיות, מהן סגרו 120.

יצחק גלנטי: זאת אומרת, עדיין נותרו לפחות עוד 80.

יצחק גלנטי: הקלות הבלתי נסבלת שבה ניתן לפתוח תחנה אנלוגית מראה על אוזלת ידה של כל מערכת האכיפה.

יצחק גלנטי: לדעתי חייבים קודם כל לפתור את הבעיה של האכיפה, ואני לא יודע איך.

יצחק גלנטי: אולי העונשים לא מספיקים, אבל חייבים לפתור את הבעיה הזאת.

יצחק גלנטי: אני רוצה להעלות מספר שאלות.

יצחק גלנטי: מחלקים את המדינה ל-14 אזורים על מנת לשדר עם רישיונות, אבל יש לנו גבולות משותפים או אי-גבולות משותפים עם השטחים ואין לי ספק שגם הם משדרים והם אמורים לשדר על פי איזושהי אמנה בינלאומית בנושא הזה.

יצחק גלנטי: השאלה היא האם הם באמת עומדים באותה אמנה בינלאומית.

יצחק גלנטי: אני מבקש להתייחס גם לנושא הזה.

אתי בנדלר: אני אשלים אחר כך.

אתי בנדלר: אני רוצה שהתשתית העובדתית תהיה מונחת בפניכם.

נגה רובינשטיין: אנחנו מתנגדים.

נגה רובינשטיין: יש לנו כמובן נייר של השר שמתנגד, כך גם שר האוצר, וכך גם שר המשפטים.

דוידה לחמן-מסר: זו עמדת הממשלה.

נגה רובינשטיין: בהמשך לכך עמדת הממשלה הייתה להתנגד.

נגה רובינשטיין: שר התקשורת מתנגד להצעה.

נגה רובינשטיין: הנייר שנמצא בפניי והדברים שהשר אמר לי, הוא הביע התנגדות.

נגה רובינשטיין: טרם התשתית העובדתית, יש כאן איזשהו קושי לוגי.

נגה רובינשטיין: מצד אחד יש כאן טענה שתחנות הרדיו הפיראטיות מפריעות לשידורים ופוגעים בתחנות.

נגה רובינשטיין: אגב, כל השנים האלו, על-סמך הטענות האלה, התחנות קיבלו הטבות על הטבות ואנחנו נפרט גם כמה הטבות התחנות קיבלו במהלך השנים מעבר להארכה, באפשרות של מיזוגים, באפשרות של פרסומות ובאפשרות של כל מיני דברים.

ישראל חסון: הנחת העבודה שלך הוא שאנחנו לא צריכים להבין בשביל להחליט.

נגה רובינשטיין: זה מאוד רלוונטי להבנה שלכם כי יש כאן סיסמה שאומרת פגיעה של תחנות הרדיו הפיראטי.

נגה רובינשטיין: אם זה כך, צריך נתונים.

נגה רובינשטיין: כדי להבין צריך נתונים מצד תחנות הרדיו, מה שלא הוצג מעולם.

נגה רובינשטיין: מעבר לכך, אם אנחנו מדברים על כך שתחנות הרדיו הפיראטיות כל כך פוגעות בתחנות הרדיו האזורי, אז למה הן נלחמות שהן ורק הן ולא אחרים ימשיכו לקבל את הארכת הזיכיונות באופן שלא יינתן לאחרים להתמודד תוך פגיעה בחופש ביטוי, פגיעה בחופש עיסוק, פגיעה בקניין?

נגה רובינשטיין: למה יש אפשרות רק לתחנות האלה להתמודד או בקשה שלהן לקבל את ההארכה על אף הפגיעה של תחנות הרדיו הפיראטיות?

נגה רובינשטיין: הרי אם תחנות הפיראטיות כל כך פוגעות בהן, הן היו אמורות להרים ידיים ולברוח מהעניין הזה.

נגה רובינשטיין: זה ההיגיון.

נגה רובינשטיין: אם תחנות הרדיו הפיראטיות לא מאפשרות להם לפעול, יוצרות להם הפסדים, למה אנחנו נמצאים כאן?

נגה רובינשטיין: ולכן הטיעון הזה בעיניי הוא טיעון סרק.

אבשלום וילן: אדם יכול להפעיל תחנת רדיו, הוא על הגבול והוא נפגע מאוד מתחנות פיראטיות אבל הוא מחליט להמשיך כי הוא מקווה שזה יסתדר.

אבשלום וילן: הארגומנט הזה הוא ארגומנט לא ענייני.

אבשלום וילן: לפני 4 שנים כשהאריכו להם את הזיכיון הם שילמו?

נגה רובינשטיין: לא.

אבשלום וילן: התשלום היה רק לפני 12 שנה?

נגה רובינשטיין: יש אגרת תדרים.

חזי נאור: דיברתם על המשאב ואני אסביר מדוע המשאב הוא מוגבל.

חזי נאור: במדינת ישראל יש לנו 8 רשתות של רשות השידור.

חזי נאור: שתי רשתות של גלי צה"ל שהן כלל ארציות, 14 תחנות רדיו אזורי ויש לנו שכנים.

חזי נאור: יש את הפלשתינאים, יש את ירדן, יש את לבנון, יש את סוריה, יש את מצרים, יש את קפריסין ותורכיה שלפעמים מפריעות.

חזי נאור: לשאלת חבר הכנסת גלנטי לגבי אמנות בינלאומיות.

חזי נאור: קיימות אמנות בינלאומיות אבל לא כולם עומדים בהן.

חזי נאור: אנחנו עומדים בהן ואנחנו מבקשים שהשכנים שלנו יעמדו בהן וזה מה שאנחנו מבקשים מתחנות הרדיו שלנו.

חזי נאור: אני אחזור למשאב.

חזי נאור: כיוון שהמשאב הוא מוגבל, מצאנו את הנתח של הרדיו הדיגיטאלי ופה הרדיו האזורי אולי גם ייכנס לזה וזה יהיה פתרון עבורו.

ישראל חסון: מה גודל המשאב?

חזי נאור: גודל המשאב הוא 20 מגה.

חזי נאור: יש בין 8 מגה ל-108 מגה.

ישראל חסון: כמה תדרי שידור יש לך ב-20 מגה האלה?

ישראל חסון: ה-20 מגה הם רק למדינת ישראל?

ישראל חסון: אני ישבתי בדיונים על הנושא של הספקטרום אלקטרו-מגנטי עם הרשות הפלשתינאית ועם המצרים.

ישראל חסון: דבר אתי ברור.

ישראל חסון: לך יש 20 מגה.

ישראל חסון: כמה תדרי שידור יש לך?

חזי נאור: ה-20 מגה האלה הם לא רק שלי.

חזי נאור: גם לבנון, גם ירדן, גם מצרים, גם הרשות משדרים בתדרים האלה ואנחנו צריכים להתחשב בהם.

חזי נאור: לכן אתה לא יכול לומר שכל המשאב הוא שלך.

חזי נאור: לדוגמה, יושבים כאן בעלי תחנות רדיו אזורי שיודעים שבתדרים שלהם משדרים ירדן ומצרים.

חזי נאור: תשאל אותם איזה בעיות קיימות שנובעות מההפרעות.

חזי נאור: התחנות הפיראטיות משדרות בתחום ממש קטן ובנוסף לכך הן גם מפריעות וגם מופרעות.

חזי נאור: זה לא רק שהן מפריעות אלא הן גם מופרעות.

יצחק זיו: זה לא מעניין אותנו.

יצחק זיו: אני שואל איך אתה אוכף את החוק על התחנות הפיראטיות כדי שלא יפתחו אותן מחר.

משה כחלון: אני מבקש ממך תשובה מאוד ממוקדת לסטאטוס של התחנות הפיראטיות היום.

משה כחלון: בבקשה, תשובה רק על זה ואל תדבר אתי על סוריה, מצרים ולבנון.

משה כחלון: אני מדבר על תחנות פיראטיות – כמה תחנות יש, מה המצב, איך זה משתלב עם התחנות האזוריות, מפריע, לא מפריע, מה היה בשנה האחרונה.

אתי בנדלר: ואיזה פעולות אכיפה עשיתם בעניין הזה.

חזי נאור: בשנה האחרונה מתוך 135 תחנות נסגרו 110 תחנות.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, הוא לוקח אותך לפינה שנוח לו.

חזי נאור: היו 135 תחנות.

חזי נאור: 110 סגרנו, 25 כרגע בטיפול.

חזי נאור: אלה התחנות הפיראטיות.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, אני אסביר לך את ההיגיון שעומד מאחורי השאלה שלי.

ישראל חסון: כאשר אומרים לך שיש משאב נתון, נתנו חלק ממנו כזיכיונות, לא יכולים לפתוח את זה לתחרות ולחדש את הדברים האלה, אז אתה יכול לשאול שתי שאלות: שאלה הראשונה היא שתסביר כמה חילקת, כמה משתמשים בו בסמכות וברשות.

ישראל חסון: עכשיו השאלה יכולה ללכת לשני כיוונים: האחד, מצדי, תאריך לאלה ותפתח לנוספים שיתחרו.

ישראל חסון: אמרתי קודם שאני אדרוש להבין לפני שאני אחליט.

ישראל חסון: אני רוצה תשובה לשאלה הפשוטה, כמה מהמשאב שעומד לרשותנו מחולק ונעשה בו שימוש בסמכות וברשות, וכמה תפוס כי נעשה בו שימוש שלא בסמכות ולא ברשות.

ישראל חסון: אפשר לקבל תשובה לזה?

חזי נאור: התחנות שפועלות ברשות, מניתי אותן.

חזי נאור: רשות השידור, גלי צה"ל, רדיו אזורי.

חזי נאור: מדובר בכ-130 משדרים במדינת ישראל.

חזי נאור: אלה המשדרים המורשים.

ישראל חסון: אני מדבר אתך על משדרים?

ישראל חסון: אני שואל אותך שאלה בתחום התדר ואתה עונה לי תשובה בתחום אחר.

נגה רובינשטיין: יש בסך הכול שלושה תדרים פנויים שנועדו לשידורי תחנות רדיו.

נגה רובינשטיין: יש הצעת חוק של הממשלה.

ישראל חסון: אני יוצא מפה עם רמת ספק מאוד גבוהה.

נגה רובינשטיין: כרגע יש שלושה תדרים פנויים באזור הזה שנועדו לתחנות הרדיו הייעודיות.

נגה רובינשטיין: יש הצעת חוק שנמצאת כאן לקראת קריאה שנייה ושלישית והמטרה שלה היא לאפשר לפלחי אוכלוסייה מסוימים שלא קיבלו ייצוג עד עכשיו לקבל אפשרות לשדר רדיו ייעודי מסחרי באופן ארצי.

נגה רובינשטיין: לכן למעשה נשארו שלושה תדרים שלזה הם נועדו.

נגה רובינשטיין: זו התשובה.

נגה רובינשטיין: כל השאר מלא בתחנות הרדיו האזוריות.

נגה רובינשטיין: לא בישראל ולא בעולם אין מושג של תדר נקי לחלוטין.

נגה רובינשטיין: יש מרווח בין התדרים, אבל גם כאשר יש מרווחים בין התדרים יש הפרעות.

נגה רובינשטיין: תמיד יש דבר כזה וכל מה שנותר כרגע הם שלושה תדרים ייעודיים.

דוידה לחמן-מסר: אני רוצה להסביר משהו משפטית.

דוידה לחמן-מסר: הקצאת תדרים, למרות שהספקטרום רחב ויש בו הרבה מאוד תדרים, הצעת ועדת התדרים העליונה היא זו שקובעת מה הם התדרים שיוקצו לשידור ומה הם תדרי הרדיו האחרים שיוקצו לשימושים אחרים רחבים ומגוונים.

דוידה לחמן-מסר: כך שלמרות שמבחינת פוטנציאל יכול להיות שספקטרום התדרים בישראל יכול שיהיו לו עוד תחנות רדיו, הרי כתוצאה מהצורך בשימושים אחרים בתדרי הרדיו, ועדת התדרים העליונה הקצתה תחום מסוים בתדרים מסוימים ואמרה שהתדרים שבהם ניתן לשדר רדיו הם כאלה וכאלה.

דוידה לחמן-מסר: נכון לרגע זה בתדרים הללו משתמשים רשות השידור, גלי צה"ל והיתרה או מה שהוקצה לשידורי תחנות הרדיו האזוריות המסחריות והם מוקצים בפועל ברישיונות של הרשות השנייה.

דוידה לחמן-מסר: לגבי התחנות הפיראטיות.

דוידה לחמן-מסר: יתכן שבספקטרום אתה יכול לשים משדר בבית ולהתחיל לשדר אחרי שמצאת תדר בין המרווחים.

קריאה: מה תחום התדר של התחנות האזוריות?

דוידה לחמן-מסר: על זה תענה הרשות השנייה.

דוידה לחמן-מסר: תחנת רדיו פיראטית מחפשת תדר פנוי, עולה עליו ומשדרת.

דוידה לחמן-מסר: לגבי התחומים והרוחב.

דוידה לחמן-מסר: הרשות השנייה נדרשה לתת תדרים שתחומי הפריסה שלהם יכסו את האזורים שהיא קבעה.

דוידה לחמן-מסר: לאחר מכן – וזה מה שהתברר – התדרים הם בעלי עוצמות גדולות יותר.

דוידה לחמן-מסר: אם היינו יושבים עכשיו בתור ועדת התדרים והייתם שואלים אותי איך זה יכול להיות שאין עוד תדרים פנויים, אומר לכם שלנו אין עוד תדרים פנויים שאותם ניתן לתת לרשות השנייה להקצאה לרדיו מסחרי.

גלעד ארדן: מתי אתם מוציאים את המכרז של התחנות הייעודיות ברדיו?

נגה רובינשטיין: כשהצעת החוק תעבור.

גלעד ארדן: אני לא ראיתי את הצעת החוק.

נגה רובינשטיין: נראה לך לקראת קריאה שנייה ושלישית.

גלעד ארדן: היא עברה קריאה ראשונה?

נגה רובינשטיין: כן.

נגה רובינשטיין: בכנסת שעברה.

נגה רובינשטיין: זו הצעת חוק ממשלתית.

ישראל חסון: אני חושב שלתשתית העובדתית לצורך הדיון, העובדות כאן הן חשובות.

ישראל חסון: יש משאב שבעצם הוא נתון בידיה של ועדת תדרים, שהיא גוף אחר שמקצה איקס תדרים.

ישראל חסון: היא יכולה לבוא אליך ולומר לך שהיא בתדרים שיקצו לה יכולה להכיל 1, 2, 3, 4, אבל המשאב הוא בכלל במקום אחר.

ישראל חסון: תזכור שבין התדרים שהקצו לה, בין טווח התדרים שהקצו לה, נכנסו עוד 200 תחנות.

ישראל חסון: שתבינו על מה אנחנו מדברים.

ישראל חסון: על המרווחים.

ישראל חסון: אם טעיתי, בסדר, נכנסו 100 תחנות.

ישראל חסון: אני אומר לכם שאם אתה בא ואומר שניקח רגע את הפיראטים כחוק טבע, שכמה שלא נילחם בו, לא יעזור כלום, הוא יצוץ ויקום והוא תופס את הנתח הזה ואי-אפשר לחלק, זה סיפור אחד.

ישראל חסון: דרך אגב, זו יכולה להיות תשובה.

ישראל חסון: אני לא מתבייש לומר שיש בעיה שאני לא יודע להתמודד אתה, ואני אתמודד אתה בצורה כזו או אחרת ותמיד צריך לקחת את זה בחשבון.

ישראל חסון: השאלה השנייה לדיון היא מה אני עושה עם התדרים שאני מחלק נכון לעכשיו.

ישראל חסון: אני חושב שלומר שזה אנחנו מסתתרים אחרי טיעון של משאב נתון, מוגבל ומצומצם, זה קצת צולע.

משה כחלון: אני חושב שהאיש המוסמך להשיב לך הוא יושב-ראש התדרים ואנחנו נזמן אותו לישיבה הבאה.

דוד בן-בסט: ברשות

דוד בן-בסט: כם, אני רוצה להתייחס לנושא התדרים.

דוד בן-בסט: האינפורמציה שנמסרת כאן היא לא נכונה בלשון המעטה.

דוד בן-בסט: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם למה שקורה בעולם.

דוד בן-בסט: הרי מדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם שנהוג בה תהליך של מכרזים שאחר כך נותנים זיכיונות.

דוד טל: הוא אומר שאתם מטעים את הוועדה ומוסרים נתונים לא נכונים.

דוידה לחמן-מסר: אתה תראה מיד לאן הוא קפץ, לרישיונות שיש בכל העולם.

דוד בן-בסט: אני אגיע לזה.

דוד בן-בסט: אם בכל העולם יש מצב שבו נותנים למי שרוצה להקים תחנת רדיו, תדר, איך יכול להיות שבכל העולם אין מצב של מכרזים ומשאבים מוגבלים?

דוד בן-בסט: הנושא של משאב מוגבל קיים רק במדינת ישראל, אבל אותם 20 מגה נמצאים בכל העולם.

דוד בן-בסט: למה רק כאן המצב הזה קיים?

דוד בן-בסט: כי מישהו המציא אגדה וזאת אגדה.

דוד בן-בסט: נתן פה נציג משרד התקשורת מספרים שונים של תחנות שסגרו, וזה נכון, אבל חמש דקות אחרי כל התחנות עלו ואת זה הוא לא אמר.

דוד בן-בסט: נכון להיום ובכל רגע נתון משדרים למעלה מ-150 תחנות רדיו פיראטיות.

דוד בן-בסט: תעברו על הסקאלה, כל 200 קי.סי.

דוד בן-בסט: יש תחנת רדיו, ברובן פיראטיות.

דוד בן-בסט: אז איזה סיפורים אלה שלא קיימים בשום מקום בעולם ואנחנו מדינה ייחודית.

דוד בן-בסט: זה בנושא התדרים.

דוד בן-בסט: אגב, מה שלא אמרו לכם כאן, ואני מפנה את תשומת לבכם חברי הכנסת, שאפשר ועושים את זה.

דוד בן-בסט: אמר את זה חבר הכנסת גלנטי במידה רבה של שכל מבלי לדעת כמה הוא צודק.

דוד בן-בסט: תחנה באילת יכולה לשדר על 102 ותחנה בתל-אביב משדרת גם על 102.

דוד בן-בסט: לכן אי אפשר לספר לי שיש משאב מוגבל ואי אפשר לשכפל אותו.

דוד בן-בסט: שיכפלו אותו.

דוד בן-בסט: כמובן משרד התקשורת שיכפל אותו עם שכל, ואני יכול לומר את זה ולתת לו מחמאה, וזה נעשה.

דוד בן-בסט: עובדה ש-102 משדרת גם באילת וגם בתל-אביב.

דוד בן-בסט: לכן, בנושא התדרים – וסליחה שאני אומר – זה לא נכון.

דוד בן-בסט: מה שנכון בכל העולם, נכון גם במדינת ישראל.

אתי בנדלר: אני רוצה להבין את הטענה הזאת.

אתי בנדלר: האם אתה אומר בעצם שהמשאב הזה איננו מוגבל?

דוד בן-בסט: לא, לא אמרתי זאת.

דוד בן-בסט: אמרתי שיש אפשרות לשים עוד הרבה מאוד תחנות רדיו בהפרשים של 200-250 קילו סייקל אחד מהשני ולא 500 כמו שהוא אמר, וזה גם נעשה.

חזי נאור: באזור תל-אביב?

דוד בן-בסט: לא אמרתי באזור תל-אביב.

דוד בן-בסט: אל תטעה.

דוד בן-בסט: יש לך תכונה להטעות וזה מרגיז אותי.

דוד בן-בסט: לא דיברתי על אזור תל-אביב ואל תכניס לי מלים לפה.

דוד בן-בסט: אמרתי במדינת ישראל.

דוד בן-בסט: עם כל הכבוד, חברי הכנסת לא בדיוק מכירים את הניואנסים בתדרים.

דוד בן-בסט: אני פשוט בא לסבר את האוזן ואומר שהאינפורמציה שניתנת כאן היא ברובה לא מדויקת ובחלקה לא נכונה.

דוד בן-בסט: לפני כשנתיים הייתה ישיבה ובישיבה שהובלה על-ידי שרת התקשורת הוחלט שאנחנו נקיים איזשהו הליך של פשרה מול המדינה בנושא התדרים.

דוד בן-בסט: שרת התקשורת הובילה מהלך של פשרה.

דוד בן-בסט: אנחנו התחייבנו לשלם את הפשרה, המדינה - ושרת התקשורת הודיעה לנו – תאריך את הזיכיונות.

דוד בן-בסט: היו אלה דברים שקשורים אחד בשני ואני יכול להקריא לכם מהפרוטוקול.

נגה רובינשטיין: יש לך טעות.

דוד בן-בסט: אדוני, אני מבקש הגנה.

דוד בן-בסט: אני רוצה להקריא מהפרוטוקול של משרד התקשורת וגם מהפרוטוקול שאנחנו הכנו.

אתי בנדלר: אתה יכול להעביר לנו אחר כך העת?

דוד בן-בסט: כן.

דוד בן-בסט: סליחה שאני אומר זאת לאדוני היושב-ראש, אבל הצעקות מראות על המצוקה של משרד התקשורת.

דוד בן-בסט: "מר בן-בסט הביע את הסכמת התחנות להסדר הפשרה האמור וציין – וזה סוכם – שהתשלום יועבר מיד לאחר הארכת הזיכיונות".

דוד בן-בסט: אז קמה שרת התקשורת ואמרה: "מי יתקע לידי שאתה תשלם אחרי שיוארכו לך הזיכיונות?".

דוד בן-בסט: אמרתי: "כבודה צודקת, ואני מציע שזה יהיה קשור אחד בשני, הארכת הזיכיונות תתבצע במקביל לתשלום".

דוד בן-בסט: אז קמה היועצת המשפטית ואמרה: "רגע, רגע, יש כאן בעיה".

דוד בן-בסט: שאלו אותה איפה הבעיה.

דוד בן-בסט: שרת התקשורת שאלה אותה איפה הבעיה, והיא אמרה: "אני לא יודעת אם זה חוקי שאנחנו נאפשר הארכת זיכיונות ללא הליך של חקיקה".

דוד בן-בסט: אמרה שרת התקשורת: "אני סומכת על ההחלטה הזאת".

דוד בן-בסט: לצורך כך ביקשתי מאדוני היושב-ראש לזמן לכאן את מנכ"ל הכנסת שהיה מנכ"ל משרד התקשורת .

לאה ורון: זה לא משהו שנוהגים לעשות, לזמן בעלי תפקידים.

דוד בן-בסט: אתם יכולים לומר לא, אבל אני ביקשתי ומותר לי לומר מה ביקשתי.

דוד בן-בסט: שרת התקשורת הודיעה כי היא תומכת בהארכת הזיכיונות לתחנת הרדיו.

משה כחלון: ההארכה הזאת או הקודמת?

דוד בן-בסט: הזאת, זו שאנחנו מבקשים עכשיו.

דוד בן-בסט: אמרו שיכולה להיווצר בעיה – אני לא זוכר בדיוק את הניואנס המשפטי – ואמרו שנלך לתהליך של חקיקה.

דוד בן-בסט: אז אנחנו באנו והולכים לתהליך של חקיקה בתום לב כשניתנה לנו כבר הבטחה שיש הארכת זיכיונות, ואז אומרים שזה לא תקין.

דוד בן-בסט: למה זה לא תקין?

דוד בן-בסט: כי חופש העיסוק ועוד כל מיני דברים.

דוד בן-בסט: אותו חופש עיסוק לא קיים בכל העולם?

דוד בן-בסט: איזה אופק כלכלי אתם יכולים לתת לבעלי תחנות רדיו שכל ארבע שנים תכניסו אותם לסאגה הזאת?

דוד בן-בסט: אני אומר לכם שאני לא ישן כמה לילות מהסיפור הזה, ואתם יודעים למה?

דוד בן-בסט: כי מדובר בפרנסה של 3,000 איש בתעשייה ומה שקשור מסביב.

דוד בן-בסט: אתם רוצים לפתוח את זה?

דוד בן-בסט: תעשו את זה עם תנאי סף, תעשו רישיונות, תלכו לתהליך מסודר, תכינו את העבודה, ומה קרה אם תיתנו הארכה נוספת לעוד 4 שנים או 3 שנים או שנה?

דוד בן-בסט: הרדיו הדיגיטאלי ישגשג, והרי כל מי שרוצה יכול ללכת.

דוד בן-בסט: אני רוצה לספר לכם שבתהליך השני של הוצאת המכרזים, הרשות הוציאה מכרז.

דוד בן-בסט: אגב, לרשות השנייה יש היום סמכות להוציא עוד מכרזים ללא הליך של חקיקה.

דוד בן-בסט: אתם יודעים למה היא לא הוציאה?

דוד בן-בסט: אתם יודעים כמה אנשים קנו את המכרז?

דוד בן-בסט: אחד.

דוד בן-בסט: אחד קנה את המכרז וגם זכה.

דוד בן-בסט: אתם יודעים למה רק אחד קנה את המכרז?

דוד בן-בסט: וכשהיה המכרז הראשון קנו אותו 300 אנשים?

דוד בן-בסט: כי ראו שאחרי תשע ו-10 ו-11 שנים, חלק מהתחנות לא הצליחו להחזיר את ההשקעה.

דוד בן-בסט: אני אומר לכם שרדיוס הגיע לפני 4 שנים ל-12 מיליון שקלים חוב בבנק, וזה לא רק אני.

דוד בן-בסט: אני זוכר את גלברד שאמר באחד האירועים שרדיו ללא הפסקה לעולם לא יפגוש בכסף.

דוד בן-בסט: המשפט הזה מצלצל לי באוזניים.

דוד בן-בסט: זה נכון, התחלנו להחזיר את ההשקעה אחרי מצוקות, אחרי תלאות, אחרי מלחמות.

דוד בן-בסט: אני יכול לברך את הרשות השנייה על התמיכה שהיא נתנה לנו ועל העזרה שהיא נתנה לנו, ועל כך שהיא הבינה את המצוקה.

דוד בן-בסט: איפה נשמע דבר כזה שאחרי 4 שנים אתם הולכים לקחת מבן-אדם את הדבר שהוא עשה אותו הכי טוב, ונותנים אותו למי?

דוידה לחמן-מסר: זה הזיכיון.

דוד בן-בסט: על פי אותו הגיון של הגברת דידי לחמן-מסר ואחרים, למה אתם לא נותנים מכרזים לסלולר?

דוד בן-בסט: זה לא משאב מוגבל?

דוד בן-בסט: זה לא תדרים?

דוד בן-בסט: איפה ההיגיון?

דוד בן-בסט: אדוני היושב-ראש, כאן כולם מדברים נגד, אבל אני חושב שאני, כנציג התעשייה, מדבר בשם התעשייה והמצב הוא לא כזה שמדברים 14 אנשים, אלא רק אני הוא הדובר, ולכן אני מבקש לאפשר לי לסיים את דבריי.

דוד בן-בסט: מדברים על משאב מוגבל.

דוד בן-בסט: בעברי הייתי במשרד התקשורת, הייתי יועץ לשר התקשורת רפאל פנחסי, ואז הונח על השולחן – לפני 17 שנים - הנושא של הכבלים ואמרו שהכבלים סיימו את פרק הזמן שמותר להם על פי הזיכיון ואז הפכו להם את זה לרישיון.

דוד בן-בסט: מה, זה לא משאב מוגבל?

דוד בן-בסט: הסלולר הוא לא משאב מוגבל?

דוד בן-בסט: אתם בשם אותו משאב מוגבל מאפשרים לסלולר לקבל רישיונות לתמיד, וגם שם יש עוד אנשים שרוצים להתחרות, ולמה זה קורה?

דוד בן-בסט: כי אתם לא יכולים לקחת בעל חברה שרוצה בסופו של יום להרוויח – למרות שכאן מדובר ביותר אהבה מאשר כסף – ולשלוח אותו הביתה.

דוד בן-בסט: ומה תעשו אם מחר יבואו ארבעה בעלי הון וישתלטו על כל העסק?

דוד בן-בסט: תראו מה קרה בערוץ 2.

דוד בן-בסט: קשת, רשת וטלעד הרוויחו כסף.

דוד בן-בסט: הלכתם עם רעיון רע מאוד, והיום יש שתי זכייניות שרוצות מהמדינה חצי מיליארד שקלים על זה שהם טעו בכך שהם הלכו למכרז לקוי.

משה כחלון: אתה חושש שתהיה השתלטות עוינת על התחנות.

דוד בן-בסט: אני לא חושש.

דוד בן-בסט: אני אומר שזו אפשרות.

דוד בן-בסט: אני לא צריך לספר לכם שמספיק ארבעה בעלי הון ויש לכם את כל העסק.

משה כחלון: כמה תחנות מותר לבעל הון להחזיק?

דוד בן-בסט: שתיים.

משה כחלון: כמה תחנות יש בארץ?

דוד בן-בסט: 14.

משה כחלון: אני חושב שאני מבין מה אמרת.

משה כחלון: אני לא חושב שזה נושא הדיון.

משה כחלון: זו הערה וזה אחד הנימוקים שלך.

משה כחלון: אני מבקש ממך לקצר.

משה כחלון: אנחנו עוד ניפגש כאן ואני אאפשר לך לומר את דבריך.

דוד בן-בסט: אם לתחנות הרדיו האנלוגיות לקח תשע, 10 ו-12 שנים - לחלקן - להחזיר את ההשקעה, אני רוצה להראות לכם עכשיו תרגיל לוגי.

דוד בן-בסט: אם אתם אומרים שהרדיו הדיגיטאלי יצא בעוד כמה חודשים – ואגב, הכול מוכן להוצאה למכרז – ובעוד שנה הוא יתחיל לעבוד, בוא נגיד שייקח לו שנתיים-שלוש כדי להתבסס, אבל הוא כבר יהיה.

דוד בן-בסט: הרדיו הדיגיטאלי לא יכול לחיות יום אחד ללא רדיו אנלוגי.

דוד בן-בסט: הוא לא יכול לחיות.

דוד בן-בסט: הוא צריך בהתחלה לעבוד לידו ובמקביל אליו כי מישהו צריך לממן את זה כי בהתחלה יהיו מעט משתמשים, ואחר כך יהיו הרבה משתמשים.

דוד בן-בסט: לכן בכל העולם נוהגים שהתחנות יקבלו והכנסת בשכל קבעה, על פי המלצת משרד התקשורת, לאפשר לתחנות הרדיו האנלוגיות להיות מסט-קרי על הלוויין, ואני אומר שזה בשכל רב.

דוידה לחמן-מסר: זו הסיבה שאתה רוצה הארכה.

דוד בן-בסט: ולכן אם אתם נותנים עכשיו מכרז חדש, התחנות יצטרכו 10 שנים להחזיר את ההשקעה והם לא יעלו על הדיגיטאלי.

דוד טל: אתה אומר שלא יוכלו להתמודד על הרדיו הדיגיטאלי אם לא יהיה רדיו אנלוגי.

דוד בן-בסט: כן.

אבשלום וילן: אני חושב שרק בסוף דבריו של דוד, נכנסנו לדיון האמיתי.

אבשלום וילן: אני זוכר פה את עמיר לוי בשנת 2005 מסביר למה הרדיו הדיגיטאלי הוא הטכנולוגיה.

אבשלום וילן: זה לא משנה מה שיאמרו כאן, אבל תוך שנתיים-שלוש זה בפנים, ולכן כל החלטה כאן חייבת להתקבל בהקשר הזה.

אבשלום וילן: אני לא שמעתי ממשרדי הממשלה, פרט להתנגדות הגורפת שלהם, טיעון כזה ואחר שהעלה כאן דוד בן-בסט.

אבשלום וילן: לא שמעתי אותם אומרים איך בכל אופן יתבצע החיבור, כי לפי דעתי זה השיקול שהיום צריך להדריך אותנו, האם מאריכים פעם נוספת או לא, אם מעבירים את החוק או לא, כדי לראות בכלל איך זה מתחבר.

אבשלום וילן: על זה אני רוצה תשובות.

גלעד ארדן: אני רוצה להזכיר שגם אם החוק עובר, זה לא אומר שמאריכים.

גלעד ארדן: בסוף הסמכות הולכת לרשות השנייה.

גלעד ארדן: הדיון כאן הוא לא אם להאריך או לא, אלא אם לתת את הסמכות לרשות השנייה.

דוידה לחמן-מסר: נקודת המוצא, ועל זה הוויכוח, היא השאלה מי יהיה ראשון לעלות לדיגיטאלי.

דוידה לחמן-מסר: לפי לוחו הזמנים התחנות האנלוגיות שיושבות כאן לפניכם, זיכיונן יסתיים ב-2007 או ב-2008, זה בהדרגתיות.

דוידה לחמן-מסר: אם באותה תקופה לא יהיה עוד רדיו דיגיטאלי, זאת אומרת שהזוכה הבא במכרז שאנחנו מאמינים שצריך להתקיים, הוא יהיה בעל הזיכיון בתחנה האנלוגית.

דוידה לחמן-מסר: החוק שאתם עשיתם לפני שנתיים מאפשר לו מיד מסט-קרי על הדיגיטאלי.

קריאה: מסט-קרי הוא רק לתחנות האלה.

דוידה לחמן-מסר: נכון, אבל למי שהיה בעל זיכיון במועד.

דוידה לחמן-מסר: אם חבריי מהרדיו האזורי דואגים לרדיו הדיגיטאלי, שיסירו דאגה מליבם, כי המדינה מבטיחה שברגע שתהיה תשתית של רדיו דיגיטאלי, כל מי שירצה לעלות עליה, יוכל לעלות עליה בשיטת המכרזים שתהיה בהתאם.

דוד טל: מכרזים או רישיון?

דוידה לחמן-מסר: מכרזים ורישיונות, כי בהתחלה אמרנו שמאחר שיש נתח של 30, חשבנו שנכון שיהיו מכרזים.

דוידה לחמן-מסר: חברתי הסבירה שככלל בחקיקה אנחנו נוהגים לקרוא לזיכיונות למועד סופר מוגבל, ורישיונות לפחות מוגבל.

דוידה לחמן-מסר: לכן מאחר שהדיגיטאלי הוא פחות מוגבל, קוראים לו רישיון.

גלעד ארדן: איך תקבעו מי ה-40 הראשונים שמקבלים?

דוידה לחמן-מסר: אני רוצה לומר שאם דאגת הרדיו הדיגיטאלי היא דאגתכם, הסירו דאגה מליבכם.

אבשלום וילן: הם אומרים לך שאין מכשירים כאלה.

אבשלום וילן: צריך לקנות אותם.

דוידה לחמן-מסר: הם לא קונים את זה.

דוידה לחמן-מסר: רדיו דיגיטאלי הוא רדיו שאתה ואתה ואתה צריכים לקנות ממיר, והוא לא יקנה לך את הממיר.

אבשלום וילן: הם אומרים שבתקופת הביניים, עד שהציבור ירכוש את הממירים, לא יהיה אף אחד שייכנס להימור הזה אלא מי שהוא כרגע עם אנלוגי, שהוא כבר שילם עבור ההשקעה שלו, והוא ייכנס לזה.

אבשלום וילן: הם אומרים לך שאם תעשי עכשיו מכרז, אלה שייכנסו יצטרכו לשלם, ולא יהיה להם כסף לקחת אורך נשימה עד שיהיה המעבר לדיגיטאלי ולהשקיע גם בדיגיטאלי.

אבשלום וילן: תגידי לי מה את עונה על זה, לא אם זה כן נכון או לא נכון אלא תני לי טיעון.

אבשלום וילן: תעשו לי טובה, אתם נציגי הממשלה, תשתחררו מכל הקטע הרגשי.

אבשלום וילן: אנחנו מתעסקים בזה כבר שנתיים ועד עכשיו לא קיבלתי תשובות ענייניות.

דוידה לחמן-מסר: חברי ממשרד האוצר יענה.

משה כחלון: לא, הוא לא יענה עכשיו.

משה כחלון: אין לך תשובה?

דוידה לחמן-מסר: יש לי תשובה.

דוידה לחמן-מסר: גם היום בחוק כתוב שזכותו של רדיו אנלוגי אוטומטית לעלות בדיגיטאלי, אבל אין שום מניעה שהזוכה החדש יוכל גם הוא לקבל תחנה במכרז לרדיו דיגיטאלי.

דוידה לחמן-מסר: נניח ששיטתנו הייתה מתקבלת, העולם החדש, יש בעלי זיכיונות חדשים והם משדרים ברדיו אנלוגי.

דוידה לחמן-מסר: יש תשתית דיגיטאלית שהמדינה מקימה ומתפרסמים מכרזים לרדיו דיגיטאלי.

דוידה לחמן-מסר: אם חברי צודק, אז העלות של ההתמודדות ברדיו הדיגיטאלי, היא כזו שגם אנלוגי יוכל להתמודד וגם חדשים יוכלו להתמודד, והם כולם יעלו על התשתית החדשה.

דוידה לחמן-מסר: הנחת היסוד של החברים היא שלולא האנלוגי לא תהיה תקומה לדיגיטאלי, היא הנחת עבודה שאנחנו כולנו מנסים לשכנע אתכם שאין לה על מה שתסמוך.

דוידה לחמן-מסר: את התשתית המדינה משלמת, אנחנו משלמים על התשתית ולא הם.

דוידה לחמן-מסר: במדינות אחרות בעולם, אלה שקיבלו את הרדיו הדיגיטאלי, להווארד סטון היו תחנות חדשות ולא תחנות ישנות, ולכן אני מבקשת מכם שהנחת העבודה שנאמרה כאן שלולא האנלוגי אין קיום לדיגיטאלי, היא הנחת עבודה לא נכונה, אנחנו לא עובדים לפיה ולא מאמינים בה.

דוד בן-בסט: מה שנאמר שהמדינה עושה את התשתיות, זה לא נכון.

משה כחלון: אמרת וזה נרשם בפרוטוקול.

משה כחלון: אני אומר ליתר הדוברים שגם אם יהיו לכם שאלות, התשובות יינתנו בדיון הבא.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להשמיע דווקא את הקול האחר.

רונית תירוש: קראתי את המסמכים גם של התאחדות הרדיו האזורי וגם את המסמך של המרכז הבינתחומי וגם שוחחתי עם פרופסור רייכמן וניסיתי ללמוד ולגבש עמדה בעניין.

רונית תירוש: בסוף דבריי אני רוצה להציע איזושהי הצעה.

רונית תירוש: אולי רק לסיפה של הדברים.

רונית תירוש: הוויכוח הזה שבלי רדיו אנלוגי כתשתית בסיסית לא יתפתח רדיו דיגיטאלי ולכן לא כדאי לפתוח את זה למכרז, אני לא רואה בזה תשובה.

רונית תירוש: אני חושבת שעצם פתיחת המכרז תאפשר לאנשים מושכלים ומשכילים להחליט אם לא שווה להם להשקיע בבניית תשתית אנלוגית כגורם חדש שנכנס לתחרות, ואם לא, שלא ייכנסו, ואז הרדיו האזורי ייתן את התשתית לדיגיטאלי.

רונית תירוש: קראתי שהנימוק להארכת מכרזים, ואני מקווה שזה מוסכם על כולם שזה נדיר, ממכרז של 4 שנים אנחנו מגיעים עכשיו ל-16 שנה, אם נאשר את החוק, זה דבר נדיר ועל פניו לא הגיוני.

רונית תירוש: על פניו זה לא נראה הגיוני וזה אפילו בעיניי לא חוקתי כי זה פוגע בחופש העיסוק, בשוויון וכולי.

רונית תירוש: יחד עם זאת, היו נימוקים מוצדקים שבגינם בזמנו שרת התקשורת דליה איציק נתנה את הארכת הזיכיון בגין הפסדים כספיים, בין כניסת הרדיו הדיגיטאלי, ובכלל יש סברה שבגלל שהולכים לרדיו דיגיטאלי לא ייכנסו גורמים חדשים עכשיו להקים תשתית אנלוגית, וזה היה עוד לפני שמענו שזה היה הבסיס לדיגיטאלי.

רונית תירוש: יש סברה כזאת שעוד מעט עומד להיות רדיו דיגיטאלי ולכן לשם מה להתחיל להשקיע.

רונית תירוש: נאמר שאין בסיס כלכלי להחזקת כל כך הרבה תחנות, 14 במספר כיום, ואני שואלת את עצמי מה יגרום לכם בעוד 4 שנים כן להחזיר את ההפסדים.

רונית תירוש: 12 שנים או 8 שנים זה המון זמן.

רונית תירוש: זאת אומרת, למה להאמין שעוד 4 שנים תחזיר לעצמך את ההפסדים.

דוד בן-בסט: כי כבר התחלנו להחזיר עכשיו.

גלעד ארדן: כי תהיה צמיחה.

רונית תירוש: אני חייבת לומר ששמעתי, ואני לא יודעת אם זה נכון, ואני אשמח לשמוע, שמסתמן פתרון לרדיו אזורי במוסד חינוכי.

רונית תירוש: זה יניח את דעתי במידה מסוימת, אבל אם להיות הגונה כלפי כלל הקופצים על המציאה, אני חושבת שיש מקום מאחר שממילא הזיכיונות לא ניתנו באותו מועד – כלומר, כל רדיו מסיים בתקופה אחרת ואי אפשר להרחיב יותר מ-14 תחנות – לעשות איזושהי רוטציה בנקודת הקצה.

רונית תירוש: כלומר, להתחיל מרדיו מסוים שמסיים, לתת אפשרות לרדיו אחר להיכנס במקומו, אם יש כזה.

רונית תירוש: אני לא אומרת לבטל.

רונית תירוש: אני מבינה שהרעיון באופן גורף הוא לא לאשר להם זיכיונות, אבל לא זה מה שאני אומרת.

משה כחלון: הממשלה אומרת שישתתפו במכרז, ואם יזכו, הם יזכו.

רונית תירוש: אני לא אמרתי לפתוח את זה למכרז.

משה כחלון: את אומרת לתת להם את הזיכיונות.

רונית תירוש: ברוטציה.

רונית תירוש: כן.

לאה ורון: לשתף ברוטציה את אותם בעלי זיכיונות או להכניס חדשים?

רונית תירוש: לא, חדשים.

רונית תירוש: רוטציה על חדשים.

קריאה: טכנית זה לא ניתן.

רונית תירוש: אם זה לא ניתן, אז לא ניתן.

לאה ורון: איך את קובעת מי ייכנס?

רונית תירוש: ראשון נכנס, ראשון יוצא.

רונית תירוש: הם לא נכנסו באותו מועד אלא בתאריכים שונים.

רונית תירוש: אם אנחנו מבטלים מכרזים ונותנים זיכיונות, וזה דבר שעל פניו לא היה תקין מלכתחילה ובכל-זאת הלבנו אותו, אז אפשר להלבין גם עניין של רוטציה.

משה כחלון: כשאת אומרת לעשות רוטציה, בנובמבר 2007 רדיו 9000 סיים.

משה כחלון: מי נכנס לרוטציה בשנת 2007?

משה כחלון: בין מי למי תהיה הרוטציה?

רונית תירוש: אני לא יודעת כמה ערוצים מעבר למרכז הבינתחומי.

רונית תירוש: כרגע אני יודעת על המרכז הבינתחומי.

קריאה: מוסד חינוכי יכול לקבל היום בלי שום בעיות.

קריאה: הוא יכול לקבל מרגע לרגע.

ברוך ניב: אני מייצג את המרכז הבינתחומי הרצליה ומייצג גם הרבה מאוד בוגרים שלנו רוצים להיכנס לעסקים בתחום התקשורת ובתחום הרדיו, אבל זה חסום כבר הרבה שנים בפניהם.

ברוך ניב: אני חושב שמי שמקופח פה הן לא התחנות האזוריות אלא כל אלה שרוצים להיכנס וזה שרוצים להאריך פעם נוספת, בעיניי זה בלתי חוקי.

ברוך ניב: אנחנו באים מכיוון שאנחנו חושבים שזה נכון להזרים דם חדש לרדיו שכולל אנשי אקדמיה, שהוא כולל במה לסטודנטים כאשר כל זה חסום בפניהם.

ברוך ניב: זה רק הפתיח.

ברוך ניב: אני חושב שכל מה שהוכנס כאן לדיון, הרדיו הפיראטי, הוא איננו רלוונטי.

ברוך ניב: הרלוונטי הוא שכרגע, על-פי החלטת הכנסת והממשלה יש נתון למספר תדרים שעומדים לרשות התחנות האזוריות.

ברוך ניב: כל עוד שהנתון הזה לא שונה ומקבלים את זה לפי מכרז ולא לפי רישיון, כל מה שהיה כאן על ידי הדוברים אלה הצעות טובות שאני תומך בהן, אבל החוק הוא לא כזה.

ברוך ניב: מכיוון שהחוק דורש לצאת למכרזים על משאב מאוד מוגבל, אני מבקש מהכנסת להכיר בזה שיש יזמים צעירים, אקדמיה שרוצה לתרום לחברה בישראל ולתרבות בישראל.

ברוך ניב: מה שנעשה כאן בנושא הרדיו, פשוט חסמו אותנו בצורה ברוטאלית על-ידי כל מיני קומבינות.

ברוך ניב: זה לא ראוי למדינה דמוקרטית לעשות דברים כאלה.

קריאה: האקדמיה מקבלת על פי חוק 106 והיא יכולה לשים תחנות רדיו.

קריאה: אתה לא מכיר את העסק ואתה סתם מדבר.

ברוך ניב: הדבר האחרון שאולי שווה בדיקה.

ברוך ניב: אין לי ספק שבחיפה, בגוש דן, בירושלים, תהיה תחרות ותהיה תחרות גדולה.

ברוך ניב: היה כנס של הרשות השנייה בנושא רדיו דיגיטאלי בבית סוקולוב, ואי-אפשר היה להיכנס לעולם בגלל כל כך הרבה יזמים שהופיעו בו.

ברוך ניב: אני מציע אוטומטית לגשת למכרזים אזוריים בחיפה, ירושלים וגוש דן, להשאיר לרשות השנייה שיקול דעת בנושא האזורים גליל ונגב, שם אולי יש בעיה, למרות שאני לא בטוח בכך.

גלעד ארדן: אני רוצה לענות על כמה מהטענות שהועלו כאן.

גלעד ארדן: קודם כל, לגבי הטענה של דוידה לחמן-מסר שאם יש פיראטי ואם מפסידים, אז מה פתאום הם רוצים להמשיך ולהפסיד.

גלעד ארדן: אני חושב שהטענה הזו היא לא ממין העניין.

גלעד ארדן: אם אדם השקיע ופיתח עסק, כמו שאמר אבו וילן, זכותו לרצות ולהאמין שאולי בזמן הקרוב יהיה יותר טוב, ועובדה שהיה שוני, בשנים האחרונות היה מיתון, היו הפסדים, הייתה פחות אכיפה בנושא התחנות הפיראטיות ועכשיו אולי יש יותר, ואולי בזכות זה תהיה יותר אכיפה.

גלעד ארדן: לכן אני חושב שאי אפשר להקשיב לטענה כזו שאומרת אם הם הפסידו, אין להם זכות לרצות היום לנסות ולהחזיר את ההשקעה.

גלעד ארדן: טענה שנייה היא לגבי מתמודדים אפשריים עתידיים.

גלעד ארדן: אני חייב לומר ביושר שהצעת החוק הזאת כבר מספר חודשים על סדר היום הציבורי ומאוד מעניין אותי – ונגה, את אמרת בתחילת דברייך שאת תגעי בזה – מתמודדים פוטנציאליים.

גלעד ארדן: חוץ מהמרכז הבינתחומי, אני לא קיבלתי שום פנייה ממתמודדים פוטנציאליים, ופניתי אל נגה רובינשטיין בנושא הזה כי רציתי לדעת אם יש מתמודדים פוטנציאלים כי ללכת ולבקש מהם להוציא הוצאות על מכרז שבסופו של דבר הם גם יהיו כנראה או המתמודדים היחידים או הזוכים הברורים בו, ולהכניס אותם לעוד הוצאות, זה גם שיקול שזכותנו לקחת אותו בחשבון.

גלעד ארדן: גם בנושא לימודי המשפטים, כשאני הייתי צעיר פחדתי שלא אתקבל לתחום המשפטים כי רק לכמה אוניברסיטאות הייתה האפשרות ללמד משפטים, אבל אז היו כמה פרופסורים – שלחלק מהם היה גם קשר למסדרונות השלטון – והם הצליחו לקבל זיכיון, ואני קורא לזה זיכיון, ללמד משפטים והם קיבלו זיכיון, ביניהם המרכז הבינתחומי.

גלעד ארדן: אני ראיתי שזה טוב, ואמרתי שאולי נבקש גם באשקלון עיר הולדתי ללמד משפטים, אבל מסתבר שהיום המועצה להשכלה גבוהה לא מוכנה יותר לתת ללמד משפטים במקומות אחרים.

גלעד ארדן: כנראה שהמדינה כך מתנהגת לפעמים.

גלעד ארדן: כאשר נוח לך, אתה שותק בנושא, וכשזה לא נוח, אתה רותם את הטיעון הזה נגד הכנסת.

גלעד ארדן: זכותנו לעשות גם את השיקולים האלו.

גלעד ארדן: אתם נהנים היום מזה שהזיכיון שלכם בנושא לימוד המשפטים לא מסתיים.

גלעד ארדן: אני מבקש תשובה לנושא שהעליתי בתחילת דבריי והוא עמדתה של הרשות השנייה מלפני חצי שנה כפי שקראתי אותה, של היועץ המשפטי ושל המנכ"ל שתומכת בשינוי החקיקה הזאת.

גלעד ארדן: אני רוצה לשמוע מה אומרת היום הרשות השנייה.

גלעד ארדן: אם יש שינוי בעמדתה, אני רוצה לדעת מדוע הוא חל.

רונית דאבוש: השוק כרגע במדינת ישראל הוא חלק מאותם שווקי תקשורת שנבנו במדינת ישראל טלאי על טלאי.

רונית דאבוש: למעשה תחנות הרדיו האזוריות התחילו עם 6 תחנות, לאחר מכן התווספו 6 נוספות, ולאחר מכן 2.

רונית דאבוש: בסך הכול מדובר ב-14 תחנות אזוריות כאשר לתחנות האלה יש ערך מוסף חברתי מן המעלה הראשונה.

רונית דאבוש: החלוקה שלהן בדרך כלל היא 12 מן התחנות לפי אזורים גיאוגרפיים ושתי תחנות הן תחנות מגזריות כאשר האחת משדרת למגזר הדתי והשנייה משדרת לאוכלוסייה הערבית, וזה רדיו א-שאמס שהמנכ"ל שלו יושב כאן.

רונית דאבוש: במקביל אנחנו פעילים כרגע סביב שני מכרזים נוספים, כאשר האחד הוא רדיו תורני- ספרדי אמור לעלות לאוויר, שר התקשורת אמור לחתום על אזור הזיכיון, והרדיו השני הוא רדיו היו"ש שגם על אזור הזיכיון שלו צריך לחתום שר התקשורת.

גלעד ארדן: הרדיו הספרדי יהיה תחום באזור?

רונית דאבוש: כן, יהיה תחום באזור.

גלעד ארדן: הספרדים גרים באזור אחד?

רונית דאבוש: הוא יהיה תחום באזור גיאוגרפי.

אבשלום וילן: מי השלישי?

רונית דאבוש: כרגע יש שניים והשלישי עדיין פתוח.

רונית דאבוש: יש הצעת חוק שמדברת על תחנות הרדיו הייעודיות שהן תחנות שלמעשה תיתנה ביטוי למגזרים אבל בפריסה ארצית.

גלעד ארדן: הייעודית הוא חוץ מהתורני הספרדי?

רונית דאבוש: כן.

רונית דאבוש: זה מה שיש כרגע.

רונית דאבוש: זה אושר ואני נותנת לך את הנתונים כמו שהם מבחינת הרשות השנייה.

גלעד ארדן: כמה תחנות ייעודיות?

רונית דאבוש: שלוש.

נגה רובינשטיין: שתיים אזוריות שיש כבר תדרים.

נגה רובינשטיין: יש שלוש ייעודיות ברחבי הארץ.

רונית דאבוש: יש 14, 2 ו-3.

אבשלום וילן: איך הוספתם פתאום שתיים?

אבשלום וילן: שר התקשורת בא ממגדר מסוים?

רונית דאבוש: סיפור רדיו היו"ש וסיפור הרדיו התורני ספרדי החל כבר לפני שנתיים וחצי ולא בתקופתו של שר התקשורת הנוכחי.

רונית דאבוש: אנחנו הגשנו את הבקשה לשר התקשורת הקודם ומחכים ששר האוצר יחתום על הזיכיון.

רונית דאבוש: חבר הכנסת וילן, דעתך יכולה לנוח כי עשינו את העבודה המקצועית - ואם צריך, נעביר אותה אליך – שמבוססת על סקרים איכותיים וכמותיים, ומבוססת על חוות דעת.

רונית דאבוש: שאלת הרדיו הדיגיטאלי ושאלת הרדיו האנלוגי.

רונית דאבוש: אנחנו כמועצת הרשות השנייה אישרנו, לשיטתנו, את המעבר לרדיו דיגיטאלי.

רונית דאבוש: אנחנו חושבים שכל תחום הרדיו במדינת ישראל צריך לעבור לשיטה הדיגיטאלית שהיא שיטה נכונה יותר ומקצועית, שהיא תיתן לקהל שמבחינתנו הוא הקהל המשמעותי, היא תיתן לו איכות שידור גבוהה יותר, אבל החשוב מכל, היא תיתן איזה פלורליזם תקשורתי משום שבסופו של דבר יצליחו קבוצות אוכלוסייה שהיום קשה לתת להן מענה, לעלות על הרדיו הדיגיטאלי.

רונית דאבוש: משרד האוצר אחראי על החלק של התשתיות, אבל כל החלק של התוכן של תחנות הרדיו הדיגיטאליות הועבר לרשות השנייה.

רונית דאבוש: אנחנו הצענו בפני ועדת המכרזים – ואנחנו שם רק במעמד של משקיף – שלושה תנאים מאוד חשובים מבחינתנו לרדיו הדיגיטאלי.

רונית דאבוש: התנאי הראשון, כדי להימנע ממצב שבו למעשה מי שיצליח לעלות לרדיו הדיגיטאלי יהיו רק בעלי ההון, משום שלא יהיה מספיק כסף לקבוצות אוכלוסיה חלשות יחסית לעלות על הדיגיטאלי, להגביל את זה בשלב הראשון.

רונית דאבוש: זאת אומרת, לא נפתח את זה לכמות תחנות הרדיו האפשריות הבלתי מוגבלות, לא נפתח את כל האזורים.

אבשלום וילן: זה לא פוגע בחופש העיסוק?

רונית דאבוש: אמרנו שחלק מהתחנות החדשות שתעלינה על הדיגיטאלי תהיינה על בסיס של רישיון ולא ממש זיכיון.

גלעד ארדן: אבל למה יהיו רק בעלי ההון?

גלעד ארדן: הם ישתלטו על אותם 40.

רונית דאבוש: החלק השני יהיו למעשה תחנות רדיו דיגיטאליות שאנחנו נאפיין אותן ועל בסיס האפיון שלנו הן תעלינה לדיגיטאלי והדרישות מהן הכלכליות תהיינה שונות בתכלית מהדרישות מכל אחד אחר.

רונית דאבוש: זו הייתה הערה ראשונה.

משה כחלון: לפי מבחן הכנסה – מי שמרוויח פחות, ישלם פחות.

רונית דאבוש: ברשות יש קוד שנקרא אתיופים ואנחנו חושבים שהאתיופים לא יכולים לשלם לבעל הזיכיון של התשתיות בחמש שנים את העלות הכלכלית, אז ניתן להם את זה ב-15 שנים וזה נכון מבחינתנו.

רונית דאבוש: אם בסופו של דבר אתה הולך לרדיו הדיגיטאלי על מנת לתת פלורליזם, אבל בסופו של דבר מי שלא יעלה אלה הן אותן קבוצות שזקוקות לפלורליזם, אז למעשה לא עשינו שום דבר.

אבשלום וילן: רדיו דיגיטאלי לא משדר בכל הארץ?

רונית דאבוש: הוא משדר לכל הארץ.

רונית דאבוש: הדבר השני שדרשנו ממשרד האוצר הוא סוג של סבסוד למכשירים משום שמעבר לרדיו דיגיטאלי, על אף העובדה שזה נראה שאתה לוחץ על כפתור ועובר לכפתור שני, זה לא כל כך פשוט אלא אתה צריך לרכוש מכשיר חדש.

רונית דאבוש: זה אחד התנאים שהצבנו לגבי הרדיו הדיגיטאלי.

רונית דאבוש: לשיטתנו, לשיטת הרשות השנייה, לשיטת המנכ"ל הקודם ששמו מרדכי שקלאר ואתה מחזיק כרגע את המסמך שלו, ולשיטת היועץ המשפטי, אנחנו חשבנו שרדיו דיגיטאלי יהיה באוויר כבר במאי 2007.

רונית דאבוש: אנחנו קיימנו יום עיון יחד עם משרד האוצר ויום העיון הזה התקיים כבר לפני שנה ובו למעשה הכריזו על העלייה של רדיו דיגיטאלי.

רונית דאבוש: לשיטתנו הרדיו הדיגיטאלי היה אמור כבר להיות באוויר.

רונית דאבוש: ב-30 בנובמבר, לפי מיטב ידיעתי, מכרז התשתיות היה צריך להיות באוויר והוא לא היה באוויר.

רונית דאבוש: המכתב שנכתב על ידי הצוות המקצועי של הרשות השנייה, שהוא המנכ"ל והיועץ המשפטי, נבנה על הבסיס הזה שאומר שברגע שאנחנו במאי 2007 נמצאים באוויר עם הרדיו הדיגיטאלי, אין שום משמעות לעשות כרגע מכרזים.

רונית דאבוש: זה היה ההיגיון סביב המכתבים שאתה מחזיק.

אבשלום וילן: אותו היגיון קיים גם כיום?

רונית דאבוש: לא.

גלעד ארדן: זה היה גם על דעתו של חגי מילר?

רונית דאבוש: כן.

רונית דאבוש: חגי מילר יושב-ראש ועדת התשתיות, הוא הופיע בכנס ואמר את דבריו.

רונית דאבוש: הוא הציב את לוחות הזמנים.

רונית דאבוש: אגב, ועדת הכלכלה של הכנסת נדרשה לא לפני הרבה זמן לשנות את לוחות הזמנים.

גלעד ארדן: יש כל מיני עיתונאים שמציגים את זה כמנותק לגמרי מהמציאות.

קריאה: למה למנוע מכל הציבורים שכל כך זקוקים לפלורליזם התקשורתי?

דוידה לחמן-מסר: נאמרו כאן דברים קשים.

דוידה לחמן-מסר: נציג משרד האוצר צריך לענות על הדברים נאמרו.

משה כחלון: בישיבה הבאה.

רונית דאבוש: דעתו של חגי מילר הייתה ברורה והיא הובאה בכנס שהיה.

רונית דאבוש: חגי מילר היה בוועדת הכלכלה של הכנסת לפני חודשיים ושינה את לוחות הזמנים.

רונית דאבוש: מבחינת הרשות השנייה, אנחנו לא יודעים מה הולך להיות עם הרדיו הדיגיטאלי וזו השאלה.

דוד טל: אם אתם לא יודעים, מי יודע?

רונית דאבוש: משרד האוצר יושב כאן, נציגו יושב כאן, ואנחנו תלויים לגמרי בעמדת משרד האוצר.

רונית דאבוש: ברגע שמשרד האוצר יאמר את דעתו ויתחייב עליה, אנחנו נשקול את שיקול דעתנו.

רונית דאבוש: לאור העניין הזה, אנחנו כגוף ציבורי – ואני מביעה כרגע את עמדתה של מועצת הרשות השנייה – אין לנו עניין לשנות כרגע את החוק.

רונית דאבוש: אם המחוקק חושב, אם אתם כחברי כנסת מכובדים חושבים, ותשמעו את עמדת משרד האוצר שהיא שונה ותיתן לוחות זמנים אחרים, אתם מוזמנים להגדיר במדויק את החוק.

רונית דאבוש: אני מעדיפה שאם אתם חושבים שזה אכן נכון, תגדירו במדויק למה אתם מתכוון המחוקק.

משה כחלון: לדיון הבא אנחנו נזמים לכאן את יושב-ראש ועדת התדרים, נשמע מנכ"לים נוספים של תחנות רדיו, כמובן נשמע את נציג האוצר.

קריאה: אני מבקש להזמין את יושבת-ראש הכנסת שהייתה שרת התקשורת בעבר.

משה כחלון: נזמין מתמודדים פוטנציאלים.

משה כחלון: קיבלנו את המכתב שלכם ותוכל להתבטא בדיון הבא.

משה כחלון: עלו כאן מספר שאלות כולל של חבר הכנסת חסון, ואני מבקש מנציגי הממשלה לחזור עם תשובות.

נגה רובינשטיין: נוכל לקבל את הדוחות הכספיים של תחנות הרדיו האזוריות שטוענות שיש להן נזקים?

נגה רובינשטיין: וגם את הנזקים שנגרמו להן בגין הפעילות?

נגה רובינשטיין: אתם מדברים על נזקים ואנחנו מבקשים את הדוחות הכספיים ודוח על נזקים בגין הפעילות הפיראטית.

משה כחלון: זה לא תפקידי להיכנס לעסקים הפרטיים שלהם.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: הדיון נעול.