ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 111, 2007-01-01 09:30

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב, שבוע טוב.

רבקה: ההוגה האיטלקי איש הרנסנס, ניקולאו מקיאבלי, היה כבר בשנות העשרים שלו מדינאי בכיר בפירנצה ולאחר ששוחרר מהכלא עקב פעילות מדינית, החל לעסוק בכתיבה.

רבקה: ספרו "הנסיך" הוא ספר הדרכה לשליטים.

רבקה: גישתו היא תועלתנית, חסרת סנטימנטאליות, והוא ממליץ לשליטים להעמיד לצידם יועצים שלא יהססו לבקר אותם לכשיתבקשו.

רבקה: הסיבות לכך הן תועלתניות לחלוטין.

רבקה: לגישתו, מי שלא מקבל ביקורת לא יוכל לתקן את שגיאותיו.

רבקה: מי שאוסר על אחרים לבקרו מועד להתחפר בטעויות במקום לתקנן.

רבקה: במוקד פרשת "ויחי" עומדים דברי יעקב לבניו לפני מותו.

רבקה: יעקב מצהיר: 'האספו ואגידה לכם את אשר יקרה אתכם באחרית הימים'.

רבקה: יש כאן ציפיה לנבואות בדבר קץ הימים.

רבקה: חז"ל עומדים על כך שבסופו של דבר דברי יעקב אינם מתייחסים לאחרית הימים אלא להווה ולעתיד הקרוב.

רבקה: לכן פרשו חז"ל שיעקב ביקש לגלות לבניו את הקץ ואז לפי רש"י נסלקה שכינה ממנו והתחיל אומר דברים אחרים.

רבקה: בהמשך כתוב, 'ויברך אותם איש איש כאשר ברך אותם'.

רבקה: קשה מאוד להגדיר את דברי יעקב כברכה במובן המקובל.

רבקה: הרי שאם מה שנאמר לראובן, לשמעון וללוי הוא ברכה אז מי צריך קללה.

רבקה: שלושת בני יעקב הגדולים ננזפים בחומרה על ידי אביהם הגווע.

רבקה: ברכתו של האח הרביעי, יהודה, לעומת זאת פותחת בקריאה נרגשת.

רבקה: 'יהודה אתה יודוך אחיך'.

רבקה: אמנם יהודה ניסה לסגת אחרי ששמע את השטיפה שקיבלו אחיו.

רבקה: אבל קרא לו אביו ואמר לו: 'יהודה אל תדאג אתה אינך כמותם'.

רבקה: גם על סף מותו יעקב אינו מהסס להביע ביקורת נחרצת על בניו.

רבקה: ביקורת שנשארה לדורות כעדות נצח על החובה לבקר בלא משוא פנים.

רבקה: הרבה יותר קל להחליק את הביקורת, לומר רק דברים נעימים לכל אוזן אפשר לומר דבר תורה על דברי יעקב לפני מותו בלי לבקר במילה אחת את הנוהגים כשמעון וכלוי, הנהנים לפגוע בנוכחים חפים מפשע.

רבקה: יש הנמנעים מלומר ביקורת מסיבות שונות.

רבקה: במקורותינו קיימות דוגמאות רבות לאורך כל המקרא שעולים דרך זו.

רבקה: לדוגמא, הנביאים לא היו קשישים חביבים שדיברו ברחובות על ההיבטים הסימפטיים של היהדות וחילקו סופגניות בחנוכה.

רבקה: לכן אליהו הנביא לא היה גרסה יהודית לסנטה קלאוס.

רבקה: הנביאים הוקיעו נגעים חברתיים ורוחניים, תקפו בזעם את בעלי השררה ואף שילמו על כך מחיר יקר.

רבקה: לא רק השליטים היו עוינים.

רבקה: גם העם לא תמיד רצה לשמוע דברי ביקורת ונזיפות.

רבקה: רוב העם העדיפו לראות פספוסים בטלוויזיה ולא לשמוע זקנים נרגנים הקוראים לחזור בתשובה.

רבקה: אף הנביאים לא שעו להם.

רבקה: נזכור יעקב ישראל סבא חינך את כל ילדיו ללכת בדרך הישר, בשיטות הייחודיות רק למחנך דבוק כמוהו למרות הסביבה השלילית בה הם גדלו.

רבקה: הביקורת העצמית שיעקב כל כך הקפיד עליה היא אחת מאבני היסוד של שיטותיו ובה אנחנו דוגלים עד עצם היום הזה.

רבקה: הוא מלמד אותנו להיות אנשי אמת, לומר את אשר על ליבנו בלי לפחד מאיש.

רבקה: ביקורת היא התרומה החשובה ביותר לבנייתו של אדם ולהצלחתו של כל מפעל חיים.

מיכאל מלכיאור: ממש יפה, ואם מותר לי להגיד אני חושב שזה התחלה טובה לישיבה גם הבוקר.

מיכאל מלכיאור: ובאמת כל הכבוד.

מיכאל מלכיאור: זה דברים נכונים ועמוקים, באמת בולט מאוד.

מיכאל מלכיאור: זו פעם ראשונה שאבא מברך את ילדיו בכזאת ביקורת נוקבת שהיה מגיע להם.

מיכאל מלכיאור: זה גם סוג של ברכה וזו גם הסיבה שאנחנו הבוקר נתחיל בטיפול בהזנה, שאני מוכרח להגיד, היו כמה עיתונאים שבאו אליי לפני חמישה, שישה שבועות ושאלו אותי אם אני חושב שמה שאנחנו מחליטים פה בכנסת אם מישהו שם על זה בכלל.

מיכאל מלכיאור: ואני מוכרח להגיד שדי הזדעזעתי ששמעתי את הנתונים.

מיכאל מלכיאור: דיברתי אז עם האנשים האחראים במשרד החינוך והבטיחו לי שעד חנוכה כמעט הכל יסודר אבל אני רואה את, נדמה לי שעברנו חנוכה ועכשיו אני רואה שמבטיחים שקצת יסודר אולי בחודש ינואר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו עוד מעט לקראת סוף השנה של הפעלת ההזנה.

מיכאל מלכיאור: אני מזכיר

רונית תירוש: עד אפריל, עד פסח.

מיכאל מלכיאור: כן, זה פחות או יותר מה שיש והשלושה חודשים האלו הם עוברים מאוד מהר עד חופשת פסח.

מיכאל מלכיאור: השנה כבר לקראת סוף מרץ נדמה לי.

מיכאל מלכיאור: זה פשוט, הנתונים פה הם מזעזעים.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד לכם, זה כאילו שלא החליטו שום דבר, אין חוק, אין דין, אין דיין, אין שום דבר.

מיכאל מלכיאור: עושים מה שבא.

מיכאל מלכיאור: ההזנה זה אחד המפעלים הכי חשובים והכי נחוצים, במצב שמדינת ישראל נמצאת היום, שאנחנו יודעים שיש ילדים שזו הארוחה היחידה שהם מקבלים ביום וארוחה מזינה שזה גם חלק מהחינוך של הילדים והמינימום של המינימום שהחליטו בממשלה ובכנסת לתת ל- 141,728 ילדים ועוד אמרו בהיסטריה שחייבים לפחות להתחיל מיד ביום ראשון אחרי סוכות את זה, ואתם זוכרים איך אנחנו טיפלנו.

מיכאל מלכיאור: אני מוכרח להזכיר שביקשתי כל הקיץ ממשרד החינוך להעביר לנו את הנתונים כדי שנוכל לקבל את ההחלטה הזו ושעו ושעו ושעו אחר כך קיבלנו החלטה בפגרה כדי שזה יצא בזמן ואחר כך הייתה התנגדות של השלטון המקומי כי גם שם לא טרחו ללמוד את המספרים והתעוררו כמה שבועות אחרי שקיבלנו את ההחלטה.

מיכאל מלכיאור: אמרו שישביתו את הכל המערכת.

מיכאל מלכיאור: ובאנו לקראת השלטון המקומי ועשינו ריביזיה ושינינו את הכל לפי שביעות רצונם וכולם היו שבעי רצון מוכנים לצאת לדרך ומה התוצאה?

מיכאל מלכיאור: התוצאה לא רק של ה- 192,000 ילדים שהם בחוק יוח"א, הם לא מקבלים אלא גם ה- 141,000 רק בערך חצי מהם מקבלים.

מיכאל מלכיאור: עכשיו, כשאנחנו נמצאים כבר בחודש ינואר.

מיכאל מלכיאור: זה פשוט דבר שלא מתקבל על הדעת, זה כל כך כסף קטן, כל כך זול.

מיכאל מלכיאור: פשוט בושה וחרפה לנו כשלטון במדינת ישראל למי שאחראי בזה ואנחנו נטפל בכל החומרה של העניין הזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו בשום אופן לא יכולים לסבול מצב כזה.

מיכאל מלכיאור: יש מעט מאוד דברים שהכעיסו אותי כמו הדבר הזה ואני בטוח שפה יגלגלו כל אחד אחריות לפתחו של מישהו אחר.

מיכאל מלכיאור: זה חוק במדינת ישראל, זה לא איזה דבר נחמד ניתן איזה חסד לילד, ניתן לו סנדוויץ'.

מיכאל מלכיאור: זה חוק במדינת ישראל, וזה זלזלול בחוק, זלזול מוחלט בחוק בכנסת ישראל וכל מי שהחליט שמה שצריך להחליט.

מיכאל מלכיאור: אני גם חושב שה- 192,000 זה מעט שבמעט וודאי ווודאי שהיו צריכים להרחיב את זה לכל הילדים בישראל, אבל לפחות זה.

מיכאל מלכיאור: זה חוק של רוחמה אברהם, אני רוצה להזכיר שיולי הייתה, זה היה ספינת הדגל שלה פה שהיא הייתה בכנסת ולחמה מאוד וגם פה התחייבה שזה יורחב והיא גם אמרה שהממשלה תיתן עוד 20 מיליון שקל השנה לזה.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שהממשלה תחסוך הרבה כסף השנה כי לא, אני פשוט הייתי צריך, אני בדרך כלל לא עושה את זה ודאי לא עד סוף הדיון אבל כשאני ראיתי פה את הנתונים וגם בהשוואה למה שאמרו לי לפני שישה שבועות במשרד וראיתי את הנתונים ואוזלת היד אז פשוט אין ברירה אחרת.

רונית תירוש: מה הנתונים לגבי שנים קודמות, בשנתיים האחרונות, זה היה יותר או פחות?

מיכאל מלכיאור: פחות, ואפילו הרבה פחות.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד, בשנה שעברה יש פה את הנתון היו זכאים 140 אלף וקיבלו 104 אלף.

מיכאל מלכיאור: השנה זכאים 141 ומקבלים כרגע נגיד כמעט 75 אלף.

ראובן חביב: מהנתונים שהבנתי ממשרד החינוך, אולי שווה שהוא יאשר אותם, המספרים של שנה שעברה כללו גם גני ילדים, ופה המספרים שמוצגים הם מדברים רק על בתי ספר בלבד.

ראובן חביב: אני טועה?

מיכאל מלכיאור: זה תקציב נפרד שהממשלה לא משתתפת בו אז אני, זה גם לא חשוב אבל זה באמת, יותר עוד יותר גרוע משנה שעברה אבל זה היה הדגל.

מיכאל מלכיאור: זה כולם הסכימו שלפחות את – 142 אלף הילדים האלו לפחות הם יקבלו אז בואו אני מאוד מקווה שיש איזה הסברים מאוד טובים כי אחרת אנחנו,

מוטי מרוז: מילה אחת בבקשה על מה שאמרת.

מוטי מרוז: המספרים נכונים אבל הטענות אינן יכולות להיות נגד השלטון המרכזי.

מוטי מרוז: משרד החינוך לא יכול לשלוח צבא לרשות מקומית ולחייב אותה.

מוטי מרוז: אנחנו הפחתנו באופן דרמטי את ההתפתחות.

מוטי מרוז: יש רשויות עם חצי שקל להורה ליום, אינן מוכנות לספק את הסחורה.

רן מלמד: אתה אחראי על האכיפה, תפסיק להיתמם.

מוטי מרוז: אין לי צבא.

רן מלמד: זה התפקיד שלך.

רן מלמד: התפקיד של השלטון המקומי זה לאכוף את החוק.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח, ואמרתי את זה, שפה יגלגלו אחד לשני.

מיכאל מלכיאור: אני מסכים איתך שמשרד החינוך יהיה מוכן לתת את החלק שלו אבל יש כאן מישהו שאחראי להפעלת כל העניין.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נדבר כמובן עם השלטון המקומי.

מיכאל מלכיאור: יש איזה שהוא, אני חושב שיש ממשלה בישראל.

מיכאל מלכיאור: מוטי, אני רוצה להגיד לך שכשיש שלטון במדינה ויש דין ויש דיין, אם משרד החינוך חושב שיש אנשים שלא ממלאים אחרי החוק אז יש דרך לטפל בחוק במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר הכל הפקרות, זה לא אנחנו, ככה נשמע משרד ראש הממשלה?

מיכאל מלכיאור: זה לא אנחנו?

מיכאל מלכיאור: ככה נשמע מרכז השלטון המקומי?

מיכאל מלכיאור: זה לא אנחנו?

מיכאל מלכיאור: ומי משלם על כל הכשל שלכם?

מיכאל מלכיאור: זה ילדי ישראל.

מיכאל מלכיאור: זה הכל.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר לסבול את המצב הזה.

מיכאל מלכיאור: אם אתה אומר אין לכם אחריות מעבר לתקציב שאתה מעביר, אני מבין שאתה עקב חשב זה באמת התפקיד שלך אבל יש ויש אחריות למשרד לדאוג שהחוק הזה, שהמשרד הזה מופקד עליו שהוא יישום.

מיכאל מלכיאור: ויש דרכים ליישם חוק במדינת ישראל, זה לא הפקרות.

רונית תירוש: אגב, השתנתה הנוסחה של התקצוב משנה שעברה?

מוטי מרוז: ודאי.

מוטי מרוז: יש הפחתה דרמטית בהשתתפות ההורים והרשויות, ויש רשויות שעדיין את אותו חצי שקל או שקל ליום אינן מוכנות.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשמוע בכל זאת, הריכוז של העניין בידי משרד ראש הממשלה.

ראובן חביב: איך אתה קובע את זה, זה מופיע בחוק?

מיכאל מלכיאור: ככה דיווחו לנו.

ראובן חביב: פרויקט ההזנה התחיל במסגרת הפעלה ממשלתית.

ראובן חביב: זו השנה הראשונה שהפרויקט הזה פועל מכוח החוק, יש פה הגדרות ברורות

מיכאל מלכיאור: אני מבין שיש חוק אז המצב יותר גרוע משאין חוק.

מיכאל מלכיאור: גדול מי שאינו מצווה ועושה ממי שמצווה ועושה.

מיכאל מלכיאור: אני לא מבין, אז מה אתה רוצה להגיד?

מיכאל מלכיאור: אתה רואה את הנתונים?

ראובן חביב: משרד ראש הממשלה קבע פה אחד החסמים שהיו, שהבנתי שהקשו מאוד על ההצטרפות בשנה הקודמת היו שיעורי ההשתתפות.

ראובן חביב: זה לפחות מה שהבנתי הרשמים שהושגו מהשטח.

ראובן חביב: מה שהחוק הטיל על משרד ראש הממשלה לקבוע שיעורי השתתפות.

ראובן חביב: הוא עשה את זה.

ראובן חביב: ועדת הכספים אישרה את ההמלצות של משרד ראש הממשלה.

ראובן חביב: שיעורי ההשתתפות כמו שאמר חשב משרד החינוך, פחתו בצורה משמעותית.

ראובן חביב: על הרשויות ועל ההורים בטח באשכולות הנמוכים, יש שיעורי השתתפות נמוכים ביותר.

ראובן חביב: זה מה שיש לי להגיד בהקשר הזה.

מיכאל מלכיאור: וזהו, עכשיו אתם גמרתם את חלקכם בעניין?

ראובן חביב: לא.

מיכאל מלכיאור: אז מה אתם עושים?

ראובן חביב: החוק התחיל להיות מיושם לאחר החגים.

ראובן חביב: יש באמת, הוא תוקצב והבנתי ל- 140 אלף ילדים.

ראובן חביב: יש קשיים, סיבות כאלה ואחרות שלצערינו אנחנו לא מגיעים למספרים של ה- 140 אלף

מיכאל מלכיאור: אין כלים לשלטון המרכזי שיכפו את החוק על מי שלא רוצה לקיים את החוק?

ראובן חביב: אני מניח שיש

מיכאל מלכיאור: איזה כלים אתם מפעילים?

ראובן חביב: עכשיו, הדברים הם נבחנים

מיכאל מלכיאור: מה זה נבחנים?

מיכאל מלכיאור: סוכות עבר, חודש חשון כבר גמרנו, חודש כסלו כבר גמרנו.

ראובן חביב: חודשיים עברו מתחילת שנת הלימודים.

מיכאל מלכיאור: לא, הילדים עושים כל יום צום עשרה בטבת.

מיכאל מלכיאור: כנראה חושבים שכך צריך להיות, אז מה עשיתם, הרי מדובר על חצי מהילדים, מה עשיתם?

ראובן חביב: הנתונים נלמדים, יש סיבות שונות ומגוונות.

מיכאל מלכיאור: הנתונים נלמדים כבר מזמן, אנחנו יודעים את הנתונים האלו.

מיכאל מלכיאור: לפני שישה שבועות אני דיברתי עם משרד החינוך הם אמרו נתונים מאוד חמורים אבל אנחנו מבטיחים לך עד חנוכה הכל יסודר.

מיכאל מלכיאור: כמעט הכל יסודר.

מיכאל מלכיאור: שום דבר.

מיכאל מלכיאור: לא הביאו עוד תלמיד אחד מאז.

מיכאל מלכיאור: ונגמר כבר חנוכה.

מיכאל מלכיאור: יש פה שלטון מקומי רוצה להגיד משהו?

עדנה רודינג: ראשית אני רוצה להתייחס למעורבות של השלטון המקומי מתחילת השנה.

עדנה רודינג: אכן התקבלה החלטה לגבי תשלומי ההורים, שאנחנו התנגדנו לכך בישיבה הראשונה.

עדנה רודינג: ערערנו על כך בעקבות זה

מיכאל מלכיאור: בישיבה לא התנגדתם.

מיכאל מלכיאור: אחרי הישיבה,

עדנה רודינג: הייתה כלכלנית פזית

מיכאל מלכיאור: הייתה אחת שזה, אבל המסקנה בהחלט לא הייתה שזה לא מקובל אבל לא משנה.

עדנה רודינג: אחת שהיא ייצגה את עמדתנו ואמרה את זה והתקבלה החלטה על אף.

עדנה רודינג: לא חשוב הנושא תוקן.

עדנה רודינג: אני חושבת שבזכות זה עוד הרבה הורים הצטרפו שללא התיקון הזה המצב היה יותר גרוע.

עדנה רודינג: אני בטוחה.

עדנה רודינג: מניתוח הנתונים שאנחנו רואים אז רשויות, כמה רשויות שלא מצטרפות משתי סיבות: אחת זה מצב כלכלי של הרשות.

עדנה רודינג: רשות כלכלית שנמצאת בתוכנית הבראה עם חשב מלווה עם הוראה שאסור לה להוציא שקל אחד מעבר לתקציב המאושר לא יכולה להיכנס לגרעון תקציבי.

עדנה רודינג: גם אם ההורים צריכים לשלם חצי שקל לארוחה באותן רשויות מתקשות ביותר באשכול אחת אנחנו עדים לתופעה שהורים לא משלמים כך שעל הרשות מושתת התשלום של הרשות פלוס תשלומי ההורים קרי 20% מהעלות.

עדנה רודינג: אני עשיתי חשבון שזה לרשות במגזר לא יהודי זה יוצא בין 400 ל-500 אלף שקל שנתי.

עדנה רודינג: 150 ימים 20% מעשרה שקל, שני שקל ליום זה ההורים פלוס הרשות.

עדנה רודינג: הם לא יכולים, אין להם אישור לעשות את זה.

עדנה רודינג: אפילו ראש העיר יהיה עבריין אם הוא יעשה כך.

יואל חסון: אני חייב לומר בצורה הכי ברורה.

יואל חסון: הרשויות המקומיות, כל הזמן מתלוננות שוב ושוב שיש להם גרעונות ושאין להם תקציבים.

יואל חסון: אני אזכיר לך, שראש עיר יכול גם לקבוע את סדר העדיפויות לתקציב שלו, הוא יכול לקצץ במקום אחר ולהחליט להפעיל את מפעל ההזנה ברשות המקומית, בכל מחיר ובכל מצב.

יואל חסון: אתם תמיד באים לכאן וגוררים את זה לתוך הממשלה.

יואל חסון: קודם כל תודי שהרשויות המקומיות לא עומדות בחוק, עוברות על החוק.

יואל חסון: אני רוצה לשאול האם הרשויות המקומיות עוברות על החוק?

עדנה רודינג: בפירוש לא, מרבית הרשויות מפעילות את מפעל ההזנה.

עדנה רודינג: אני מנסה להסביר מדוע הן לא מפעילות.

עדנה רודינג: אבל אי אפשר להגיד שכולן עוברות על החוק.

עדנה רודינג: הרצון של הרשויות המקומיות הוא שיהיה יום לימודים ארוך ושיהיה מפעל הזנה.

עדנה רודינג: בהפעלה אנחנו רואים שיש קשיים.

עדנה רודינג: השאלה שנשאלת פה היא, מדוע?

עדנה רודינג: וזה בהחלט לא מס שפתיים.

יואל חסון: אבל איך אפשר להגיד שיש קשיים בצפון, כשניתן כסף במיוחד לשם כך לצפון.

מיכאל מלכיאור: זה בא לכם בהפתעה?

עדנה רודינג: כבוד היושב ראש, בשנה שעברה הרשויות הפעילו את "מפעל ההזנה".

עדנה רודינג: חלק מהרשויות שהפעילו את מפעל ההזנה בשנה שעברה, לא מפעילות זאת השנה.

עדנה רודינג: בסוף השנה שעברה הובטח שהגרעון שנוצר ברשות כתוצאה ממפעל ההזנה יכוסה כיוון שאסור להם ליצור גרעון.

עדנה רודינג: זו הערה ראשונה לאותה רשות, שהיא תחת חשב מלווה.

יואל חסון: לא נוצר גרעון במקומות אחרים?

עדנה רודינג: בשום מקום זה לא צריך להיעשות, ההוראה ההיא לא נותנת הצדקה לשום דבר.

יואל חסון: פתאום אתם דואגים לגרעון ברשויות המקומיות.

יואל חסון: בעניין הזה, דואגים לגרעון.

מיכאל מלכיאור: עדנה, סליחה אני רוצה לשאול אותך.

מיכאל מלכיאור: את רוצה להגיד, והרי פה הייתה הסכמה של כל השלטון המקומי, שאתם הסכמתם לדבר שהוא לא חוקי?

עדנה רודינג: הייתה הבטחה שהגרעון שייווצר ברשויות בגין, אותן רשויות שלא יכולות לשלם וההורים לא ישלמו שיהיה לכך כיסוי.

עדנה רודינג: הדבר לא בוצע.

מיכאל מלכיאור: הייתה הבטחה של מי?

עדנה רודינג: בהרצה של החוק.

מיכאל מלכיאור: מה?

עדנה רודינג: בהרצה של החוק.

מיכאל מלכיאור: הייתה הבטחה.

מיכאל מלכיאור: את יכולה להגיד לנו מי נתן הבטחה כזאת?

עדנה רודינג: אני לא רוצה זאת.

מיכאל מלכיאור: רגע, אם אתם התבססתם ובגלל זה הסכמתם לדבר ומישהו הפר את ההבטחה אני רוצה לדעת מי זה.

עדנה רודינג: לדעתי זה צריך להיבדק בכל רשות ורשות.

מיכאל מלכיאור: לא, סליחה, את אומרת שהייתה הבטחה של השלטון המקומי לכסות?

עדנה רודינג: לרשויות, לא לשלטון המקומי

מיכאל מלכיאור: לרשויות , מי נתן הבטחה כזאת?

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לשמוע.

עדנה רודינג: כבוד היושב ראש, אני חושבת שמלכתחילה החוק שחוקק ומבוצע על ידי משרד ראש הממשלה, יש בכך איזשהו - - -,

ראובן חביב: משרד החינוך

עדנה רודינג: לא, זה אחריות של משרד ראש הממשלה

מיכאל מלכיאור: בחוק זה משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: יש ועדה מתאמת במשרד ראש הממשלה

ראובן חביב: משרד ראש הממשלה נראה לכם הכרה של המערכת, יש לנו התקלים, יכולות?

עדנה רודינג: זו באמת אחת הבעיות.

עדנה רודינג: ועדת החריגים

מיכאל מלכיאור: סליחה, אני עדיין רוצה תשובה.

מיכאל מלכיאור: אבל זה החוק.

מיכאל מלכיאור: ושאנחנו ישבנו ביחד בדיון הראשון אחרי סוכות וסיכמנו ביחד, ידעתם את כל הנתונים שאתם יודעים היום.

עדנה רודינג: אבל היה ברור שיהיו קשיים וביקשנו בשל כך שתהייה ועדת חריגים.

עדנה רודינג: עד היום לא התכנסה ועדת חריגים, לא נקבעו הקריטריונים של ועדת החריגים.

מיכאל מלכיאור: מי אמר שיש ועדת חריגים?

עדנה רודינג: על פי החוק קיימת ועדה במשרד ראש הממשלה, והיא עדיין לא אוישה.

ראובן חביב: נאמרים פה דברים.

ראובן חביב: החוק הוא כל כך קצר, שלפעמים ממש מקומם לראות.

עדנה רודינג: לא בחוק, בנוהלים.

מיכאל מלכיאור: איפה זה הוזכר?

מיכאל מלכיאור: אני יודע שאני ישבתי בלא מעט ישיבות על הנושא הזה, אני לא שמעתי לא את ההבטחה שאת פה מספרת לנו, מחדשת לנו שהייתה ואת לא מוכנה לספר מי נתן את ההבטחה הזאת.

מיכאל מלכיאור: לא את הוועדת חריגים שאת מספרת לנו עליה אם הייתה.

מיכאל מלכיאור: אם צריכה להיות ועדה תאמיני לי שאנחנו היינו עומדים על זה שתוקם ועדה.

מיכאל מלכיאור: אתם לא יכולים על כל דבר לא לקחת אחריות.

מיכאל מלכיאור: אתם ישבתם, הייתם שותפים להחלטה הזאת שאתם לא מבצעים אותה.

עדנה רודינג: כבוד היושב ראש, אנחנו רוצים להביא לדון באותם מקרים שלא מסוגלים בפני ועדת חריגים על מנת לראות איך עוזרים להם לפתור את המצוקה.

מיכאל מלכיאור: תסבירי לי, למה זה עוד יותר גרוע משנה שעברה?

עדנה רודינג: מכיוון שנוספו ישובים.

מיכאל מלכיאור: לא.

מיכאל מלכיאור: זה אותו מספר ילדים?

עדנה רודינג: לא, נוספו יישובים.

מיכאל מלכיאור: אותו מספר ילדים?

מיכאל מלכיאור: טוב תודה.

מיכאל מלכיאור: זה ממש לא, חבר כנסת זבולון אורלב בבקשה.

זבולון אורלב: האמת, שאין לי הרבה להוסיף אחרי הפתיחה של היושב ראש.

זבולון אורלב: אני חושב שהוא ביטא באופן החד ביותר, הברור ביותר, החמור ביותר לפחות את דעתי ואני בטוח גם את דעתם של חברי הוועדה.

זבולון אורלב: אבל לאור מה שנאמר כאן אני חושב שצריך להבהיר דבר מאוד ברור.

זבולון אורלב: לכל חוק יש שר שנושא באחריות.

זבולון אורלב: וסעיף 7 בחוק אומר השר הממונה השר על פי הגדרות זה שר החינוך, התרבות והספורט, שהיום זה גם שר המדע והתרבות.

זבולון אורלב: השר הממונה על ביצוע חוק זה, רשאי להתקין תקנות בלבד והוא רשאי לעשות כן לאחר התייעצות.

זבולון אורלב: יש שר ממונה.

זבולון אורלב: יש ביטוי מאוד לא פרלמנטרי, שהדג מריח לא טוב מהראש, ואני שואל איפה האחריות של שרת החינוך בסוגיה הזאת?

זבולון אורלב: האם היא ישבה עם ראשי רשויות?

זבולון אורלב: מתי ישבה עם ראשי רשויות?

זבולון אורלב: מה היא עשתה?

זבולון אורלב: האם היא התערבה אישית?

זבולון אורלב: וצריך לזכור זו אותה שרת חינוך שנאמר כאן, שביקרה בחריפות את החוק של רוחמה אברהם.

זבולון אורלב: ביקרה בחריפות ואמרה שצריך הסדר לגמרי שונה.

זבולון אורלב: אם התקבל חוק שלא מקיף את כל הילדים, אז אתה מצפה ששרת החינוך שלחמה אישית לא תנוח ולא תשקוט ותעשה את כל הפעולות הנדרשות.

זבולון אורלב: אני לא אומר שלא יכולים להיות תקלות.

זבולון אורלב: אבל אם היינו מתרשמים תשמע משרד החינוך הטיל את כל כובד משקלו, השרה הזמינה עשר פעמים את ראש העיר.

זבולון אורלב: אגב, רוב התקלות זה לא ברשויות שלא מפעילות בכלל.

זבולון אורלב: כך שעניין הגרעון, עדנה, הוא לא הסיבה הבעייתית, ולא הסיבה העיקרית.

זבולון אורלב: אם רשות כמו אופקים לא מפעילה בכלל יכולים להגיד בגלל גרעון.

זבולון אורלב: אבל אם רשות כמו רמלה שמקיפה רק 50%, אני לא זוכר כמה בדיוק, צריכים לאכול שם 5,600 ואוכלים 4,100.

זבולון אורלב: חסרים 1,500.

זבולון אורלב: אז אתה שואל רגע למה חסרים?

זבולון אורלב: מה הבעיה?

זבולון אורלב: זה סיבה של גרעון?

זבולון אורלב: צריך לטפל בזה.

זבולון אורלב: תל-אביב, עיר לא נתמכת, מהרשויות המאוזנות, צריכים לאכול שם 5,400 אוכלים 4,400.

זבולון אורלב: מה קורה כאן?

זבולון אורלב: ולכן העניין הזה, ההסתתרות סביב גרעונות לא גרעונות.

זבולון אורלב: אני אומר זאת הזנחה.

זבולון אורלב: הזנחה, רשלנות ולדעתי אדוני השר יש כתובת ולכתובת הזאת קוראים שרת החינוך והיא צריכה לבוא לתת דין וחשבון מדוע מתרחש מחדל, איך אמרת נכון?

זבולון אורלב: בסוגיה אולי הרגישה ביותר החברתית שזה הזנה לילדים שאני אומר לכם כשר רווחה לשעבר, שהפעיל את פרויקט הניסוי, עם 15,000 תלמידים.

זבולון אורלב: לשני שליש מהתלמידים האלה אין חלופה של ארוחה חמה.

זבולון אורלב: אין חלופה של ארוחה חמה.

זבולון אורלב: זה לא שאם הם לא אוכלים בבית הספר הם יאכלו בבית.

זבולון אורלב: תאמר לכם את זה עמותת ידיד.

זבולון אורלב: לפחות שני שליש מהילדים.

זבולון אורלב: וכאילו לא קורה שום דבר ולכן אני אומר שהתקיפות שלך והחומרה שאתה רואה אדוני היושב ראש, אני מקווה שהיא תבוא לידי ביטוי גם בהחלטות לתבוע מידי השרה אחריות אישית לביצוע החוק הזה.

משה גפני: אתה מוציא את השלטון המקומי מהחובה שלהם?

זבולון אורלב: כן, כיוון שהאחריות הוטלה על השר.

משה גפני: לא, אבל אם ראש עיריית תל אביב לא מבצע - - -,

זבולון אורלב: מתי השרה דיברה עם ראש עיריית תל אביב?

משה גפני: צריך לברר.

משה גפני: למה אתה מוציא את השלטון המקומי מהעניין?

זבולון אורלב: אני מוציא את השלטון המקומי כי הוא לא נושא באחריות.

זבולון אורלב: מי שנושא באחריות.

משה גפני: זה גוף נבחר, לא מוציאים את השלטון המקומי מהעניין.

זבולון אורלב: החוק לא הטיל עליו אחריות.

רונית תירוש: סליחה.

רונית תירוש: אם השלטון המקומי לא רושם ילדים, המשרד לא יאכוף את זה?

משה גפני: בנושא הזה את מוציאה את השלטון המקומי מהחוק?

רונית תירוש: אני לא מוציאה, אבל יש מישהו מעל.

משה גפני: לא.

משה גפני: יש ראש עיר שלא מבצע את זה.

רונית תירוש: יש מישהו מעל, שצריך לוודא את החוק.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להזכיר, שעמותת ידיד הייתה העמותה הדוחפת והיוזמת בשלב של חקיקת החוק אף על פי שהחוק שהתקבל לא היה מה שעמותת ידיד רצתה לקבל אבל, בבקשה רן

רן מלמד: אני חושב קודם כל שאי אפשר להתעלם משלושת הקודקודים שאחראים על המערכת הזאת ועם כל הכבוד למשרד ראש הממשלה הוא לא יכול להתעלם ממנו.

רן מלמד: משרד ראש הממשלה לקח את הנושא כבייבי שלו כשהוא ראה שזה טוב, דחף אותו, קידם את עצמו בנושא הזה והעמיד את עצמו מעל כל במה אפשרית כשזה היה טוב.

רן מלמד: אתם לא יכולים להתנער.

רן מלמד: השלטון המקומי, עם כל הכבוד, לא יכול שלא לבצע את החוק.

רן מלמד: והשלטון המרכזי חייב לאכוף את החוק.

רן מלמד: עכשיו מפה לעבור לכמה נקודות חשובות.

רן מלמד: ניקח את היישובים בצפון.

רן מלמד: מי שעושה ניתוח של היישובים, ואנחנו מעבר למה שקרן סקט"א רש"י עשתה, עשינו ניתוח של היישובים ודיברנו עם כולם.

רן מלמד: מי שעושה ניתוח של היישובים בצפון למשל, רואה שאחוז גדול מאוד של היישובים בצפון, גם ערבים וגם יהודים, לא מקבלים הזנה או בכלל או מלאה.

רן מלמד: הדבר הזה מטריד במיוחד, הנושא של הצפון חשוב במיוחד מכיוון שהגיעו כספי חירום שחלקם מיועדים להזנה בצפון.

רן מלמד: גם ראש הממשלה וגם שרת החינוך אמרו, מעל במת הכנסת ובתוכניות שלהם לשיקום הצפון, שלא יהיה ילד שלא יקבל הזנה השנה בצפון וביישובי עוטף עזה כי יש לזה

זבולון אורלב: יש רשויות שלמות שלא, כמו מעלה יוסף שלא מופעל - - -,

רן מלמד: שלא מקבלים וזה בלי קשר בכלל לתקציב של המדינה.

רן מלמד: זאת אומרת אומרים שיש את הכסף, אז אם אין את הכסף למה שיקרתם ואמרתם שיש אותו, אם יש את הכסף תעבירו אותו.

רן מלמד: זאת נקודה אחת שהיא נקודה שחייבים לשים עליה את הלב.

רן מלמד: הנקודה השנייה זה מה שאני קורא הקומבינות שעושות הרשויות המקומיות כדי לא לבצע את החוק.

רן מלמד: ולשאלתך חבר הכנסת אורלב למה יש רשויות ש- 50 או 40% כי יש פטנט חדש ברשויות המקומיות שעד שלא ממלאים את כל ההורים בבית הספר בתשלומים, לא מבצעים את ההזנה באותו בית ספר.

עדנה רודינג: זו הדרישה של קרן רש"י.

רן מלמד: זאת אומרת שאם בבית ספר בחצור למשל, 80% מההורים - - -,

מיכאל מלכיאור: אבל סליחה, לא קרן רש"י בשלטון במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אחריות, על שרת החינוך.

רן מלמד: זה אומר שאם יש בית ספר בחצור הגלילית, ויש לנו דוגמאות לא רק על חצור, אם יש בית ספר בחצור הגלילית ש-80 או 70% מההורים הסדירו את נושא התשלומים והחלק הנותר לא הסדיר, מנהל בית הספר באישור ראש הרשות המקומית אמר עד שכל ההורים לא בפנים אני לא מבצע את ההזנה.

משה דקלו: אין מצב כזה.

רן מלמד: יש מצב כזה.

רן מלמד: לך תבדוק בחצור הגלילית, לך תבדוק בעכו.

משה דקלו: יש לנו הנחיות ברורות

רן מלמד: ההנחיות שלכם לא נאכפות.

משה דקלו: או.קי.

משה דקלו: זה שאלה חדשה.

מיכאל מלכיאור: סליחה רן, לעומת

מיכאל מלכיאור: כם שאתם נותנים הנחיות ואחר כך לא חשוב לכם אם מישהו מבצע את ההנחיות הוא הולך ובודק בית ספר בית ספר ורואה מה קורה בשטח.

מיכאל מלכיאור: תודה.

רן מלמד: הדבר האחרון, הרבה מאוד הורים לא מקבלים עדיין את ההנחות כפי שמגיעות להם גם על פי הלוח החדש.

רן מלמד: הרשויות המקומיות מוצאות פטנטים גם בנושא הזה.

רן מלמד: לא מודיעים להורים שמגיעה להם ההנחה, עושים להם טובה שנותנים להם 50% הנחה למרות שלהורים מגיע 90% הנחה וכדומה, ולכן חלק מההורים לא יכולים עדיין לעמוד בתשלומים.

רן מלמד: אבל מול זה, הרשות המקומית לא מבצעת בחלק מבתי הספר את המפעל כמו שהיא צריכה לעשות.

רן מלמד: אנחנו חושבים שזה דבר חמור, הצפצוף הזה על החוק גם של השלטון המקומי וגם של השלטון המרכזי.

רן מלמד: אנחנו חושבים שאחת הסיבות לזה היא כי אין אף סנקציה בחוק הקיים על הרשויות או על משרדי הממשלה או על מישהו.

רן מלמד: ואנחנו מפצירים בחברי הכנסת פה היום, ליזום איזה שהיא חקיקה או תוספת לחוק הקיים של הטלת סנקציות על הרשויות המקומיות, על מנהלי בתי הספר שלא מקיימים את החוק.

רן מלמד: בנוסף לזה אנחנו פנינו גם לחברת הכנסת תירוש וגם לחבר הכנסת זבולון אורלב בבקשה לבחון את האפשרות להעלות את הצעת החוק המקורית שלנו, שהועלתה בזמנו על ידי יולי תמיר, מחדש כדי לתקן את המעוות ולראות אם אפשר יהיה לעשות קצת סדר בבלאגן שנוצר היום.

זבולון אורלב: תגיד לי זה לא מזכיר לך את תרגיל צ'יץ, שתמיד כשהיה לו איזה לחץ היה מפסיק את הארוחות לזקנים?

מיכאל מלכיאור: יש מישהו ממשרד החינוך שיכול להסביר פה.

זבולון אורלב: מי נושא באחריות לנושא הזה במשרד החינוך?

קריאה: קרן סקט"א רש"י.

משה דקלו: התקנה התקציבית בחתימתי.

זבולון אורלב: לא, חוץ מחתימתך.

זבולון אורלב: מי עוסק יום שלם ביישום החוק הזה?

זבולון אורלב: יש מישהו?

משה דקלו: זה בראשותו של מוטי מרוז והמינהל הפדגוגי ואגף תקציבים.

זבולון אורלב: עכשיו הבנתי.

משה דקלו: כולנו ביחד, כי לא מונה איש במשרה מלאה לעניין הזה

רונית תירוש: ככה זה נראה.

משה דקלו: אני אחראי על התקנה התקציבית ואני מוביל את התהליכים ההתקשרותיים, את המכרזים.

משה דקלו: ראשית 193,000 ילדים אמורים להיות מוזנים באמצעות החוק הזה.

משה דקלו: בתקנה התקציבית של משרד החינוך יש רק 80 מיליון שקלים.

משה דקלו: 260 מיליון שקל עולה החוק הזה.

משה דקלו: זאת אומרת שאלה מספר אחת שאנחנו מתוקצבים בפחות מידי כסף.

משה דקלו: שניים, ההכנסה של אשכול אחד פלוס אלה שהיו בשנה שעברה, שזו החלטת שרת החינוך ושר האוצר, היא החלטה שבעצם הכניסה לנו עוד רשויות.

משה דקלו: הרשויות באשכול אחד בלבד בנוסף על אלה שאכלו בשנה שעברה.

משה דקלו: זאת אומרת 140,000 ילדים האלה שאנחנו רואים בדוחות זה אלה שאכלו פלוס אשכול אחד.

משה דקלו: בפועל הוכנסו רשויות שהן החלשות ביותר.

מיכאל מלכיאור: שהם גם כמעט לא צריכים לשלם.

משה דקלו: הדבר השלישי, אני רוצה לתת איזושהי סקירה על המצב.

זבולון אורלב: אני לא הבנתי את המשפט האחרון שלך, אלה לא אותם 140 שאכלו בפעם הקודמת?

משה דקלו: לא.

זבולון אורלב: מי יצא ומי נכנס?

משה דקלו: אלה שאכלו בפעם הקודמת נשארו, נתווספו לכך הילדים של אשכול אחד.

זבולון אורלב: אז איך נשאר אותו מספר?

משה דקלו: לא, בשנה שעברה היה פחות, אכלו 106.

זבולון אורלב: אמר היושב ראש שהיו זכאים בשנה שעברה 140 ומשהו ועכשיו זכאים 140 ומשהו.

זבולון אורלב: אז איך נוספו?

משה דקלו: אני לא יודע מאיפה המספר הזה.

מיכאל מלכיאור: אלו המספרים של סקט"א רש"י.

זבולון אורלב: ממילא מזינים פנימיות יום.

מיכאל מלכיאור: לא, זה חוץ מהילדים של פנימיות יום.

זבולון אורלב: אני לא בטוח, תשאל אותו.

מיכאל מלכיאור: זה כתוב בדו"ח.

מיכאל מלכיאור: יש לנו את המכתב של סקט"א רש"י.

משה דקלו: אם מדובר על מספרים, אז בפנימיות היום מדובר על כך שבבתי ספר יקבלו הזנה במסגרת תוכנית פנימיות היום 20 אלף ילדים ועוד כ- 30 אלף ילדים יקבלו בגני הילדים בפנימיות היום.

משה דקלו: אז השאלה איך עושים את המאה אחוז זו שאלה אחרת.

משה דקלו: צריך לומר שבמערכת החינוך עדיין מוזנים ילדים גם דרך סל האור וגם דרך הפנימיות הרגילות שלנו.

משה דקלו: זאת אומרת יש עולמות שונים של הזנה בתוך מערכת החינוך.

משה דקלו: צריך לומר שבמגזר הערבי, חלק מהרשויות המקומיות ביקשו להתחיל רק לאחר סיום החג.

מיכאל מלכיאור: רגע.

מיכאל מלכיאור: היה חג, ועוד מעט יהיה עוד חג, ונגמרת שנה.

מיכאל מלכיאור: היה רמאדאן והם רצו להתחיל לאחר שיסתיים הרמאדאן, אבל הרמאדאן נגמר לפני חג הסוכות.

משה דקלו: נכון, חלק הצטרפו וחלק ביקשו להתחיל בשמיני לינואר.

משה דקלו: כשאתה התקשרת אליי היינו על 64,000 והיום אנחנו על 75,000.

מיכאל מלכיאור: לא, הנתונים שקיבלתי ממך אז, היו 72,000.

משה דקלו: היו 64.

משה דקלו: אנחנו כל הזמן בודקים את עצמנו מול כל בית ספר ומול כל מוסד.

מיכאל מלכיאור: אתם יושבים עם משרד הפנים?

מיכאל מלכיאור: הרי אחראי.

מיכאל מלכיאור: יש פה טיעון מרכזי, שעל פי הכללים של משרד הפנים, אסור ליישובים להוציא כסף למען הזנה.

מיכאל מלכיאור: כמה פעמים ישבת עם משרד הפנים?

משה דקלו: אני לא ישבתי אתם אף פעם, אני יודע על מכתב ששרת החינוך כתבה לשר הפנים בבקשה למצוא פתרונות לאלה שנמצאים עם חשב מלווה ועם תוכניות הבראה.

משה דקלו: זה טיעון נוסף שטרם הגעתי אליו, ושם קיימת בעיה.

מיכאל מלכיאור: כמה פעמים ישבתם ביחד?

מיכאל מלכיאור: ביקשתי מהמשרד, בכל זאת אתם אחראים על הפעלת החוק.

מיכאל מלכיאור: אתה אומר בעצמך שאין לך מספיק תקציב ואתה רק יכול להפעיל את החוק לגבי 141 אלף ילדים וזה באמת עצוב מאוד.

מיכאל מלכיאור: אתם תגיעו לסוף השנה ולא תפעילו, יהיה לכם הרבה מאוד תקציב בשנה הבאה.

מיכאל מלכיאור: אם הייתי אחראי על החוק הייתי קודם כל יושב.

מיכאל מלכיאור: יש בעיה, רשויות מקומיות לא משלמות.

מיכאל מלכיאור: הייתי יושב אחד אחד עם הרשויות המקומיות, הייתי יושב עם שר הפנים אומר האנשים שאתה מופקד עליהם לא מבצעים את החוק.

מיכאל מלכיאור: איך אפשר להעניש את הרשויות האלו?

מיכאל מלכיאור: איך אפשר לחייב אותם לקיים את החוק?

מיכאל מלכיאור: אז הם לא יושבים, לא מכירים, לא יודעים שיש גם משרד פנים.

משה גפני: אדוני היושב ראש אני מבקש ברשותך, להציע הצעה לסדר.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה מנהל משא ומתן עם משרד החינוך.

משה גפני: זאת ישיבת ועדה, וכל אחד רוצה להביע את דעתו.

מיכאל מלכיאור: כל אחד יביע את דעתו אני מבטיח לך.

משה גפני: מה זה ניהול המשא ומתן הזה?

מיכאל מלכיאור: כי אני רוצה לשמוע את כל הנתונים ואת כל העובדות לפני שאנחנו מגיעים למסקנות.

משה דקלו: אני מנסה לתת תמונת מצב.

משה דקלו: חלק מראשי הערים ברשויות המקומיות.

משה דקלו: ממש מתנגדים להפעלת החוק.

משה דקלו: קיימת התנגדות גם להפעלת יוח"א ונגזרת מזה גם התנגדות לחוק הזה.

מיכאל מלכיאור: מה משרד החינוך עושה מול ראש רשות שמתנגד להפעיל את החוק?

משה דקלו: אנחנו מדברים איתם עם ראשי הרשויות, אנחנו שלחנו להם כבר מכתבי התראה שניקח את התקציב הזה למקום אחר ומי שלא מוכן לעשות את זה נלך לאשכולות הבאים על מנת להזין

מיכאל מלכיאור: אם הוא מתנגד, מה איכפת לו שיקחו את התקציב למקום אחר?

מיכאל מלכיאור: איזה עונש זה?

יואל חסון: אתה יודע איזה "מנופים" יש לך על ראשי רשויות?

יואל חסון: אני אגיד לך איזה מנופים יש לך על ראשי רשויות?

יואל חסון: אני אגיד לך מה לעשות לראש רשות שלא עומד בחוק?

יואל חסון: הרי ראשי רשויות שעוברים על החוק אתם מוצאים יפה את הדרך לפעול נגדם.

יואל חסון: בעניין הזה אתה לא מפעיל את כל כוחך מול ראש רשות.

מוטי מרוז: מדובר באותן רשויות, עם כל הכבוד, שלא משלמות משכורות.

מיכאל מלכיאור: אם הן בפשיטת רגל ואתם חושבים ככה, אז תיקחו אחריות ותשלמו אתם.

מיכאל מלכיאור: הרי גם את זה ידעתם, אז תשלמו אתם.

מיכאל מלכיאור: אם הם בפשיטת רגל, עם כל הכבוד, , תלך לשר האוצר או שר הפנים תגיד יש לנו פה בעיה, אנחנו צריכים עוד 10 או 20 מיליון, זה לא הרבה כסף, זה גרושים בשביל לתת אוכל לכל הילדים האלו ואתם לא עושים שום דבר.

מיכאל מלכיאור: אתם אומרים הם בפשיטת רגל, אז זה בסדר ולא נעשה כלום.

קריאה: צריך להיות איזשהו גורם, שיפטור אותם מהתשלום

מיכאל מלכיאור: האם מישהו אחראי על הפעלת החוק?

מיכאל מלכיאור: זה כאילו לא אנחנו אלא מישהו אחר.

מוטי מרוז: מה זה תשלמו במקומם?

מוטי מרוז: מדובר ברשויות שבשנה שעברה שילמו הרבה יותר מאשר הם צריכים לשלם השנה, ומטעמים שאני חושב שהם פופוליסטים הם מטילים את כל העול הזה על המדינה.

מיכאל מלכיאור: אז עכשיו זה לא בגלל שהם בפשיטת רגל אסור להם לשלם?

מוטי מרוז: הם וההורים שילמו שנה שעברה, והשנה הם לא רוצים לגבות את חצי השקל והשקל מההורים.

מוטי מרוז: זה הכל, עם כל הכבוד.

מיכאל מלכיאור: מוטי.

מיכאל מלכיאור: אני לא יודע מה הכבוד פה אבל בסדר, סליחה שאני אומר דברים מאוד בחריפות אבל מאוד הזדעזעתי ואני עוד יותר מזדעזע כשאני שומע את התגובה.

אלכס מילר: במהלך החודשים האחרונים, קיבלתי כל כך הרבה מכתבים ללשכה עם פניות של ההורים שמתלוננים על כל הנושא של ההזנה.

אלכס מילר: חברים ככה לא, אני לא יודע, יכול להיות שאני לא מבין אבל ככה לא מנהלים את הדבר הזה.

אלכס מילר: אין פה אף אחד שיכול לבוא ולהגיד זה באחריותי, אני נכשלתי ושמישהו יבוא ויחליף אותי ואני יעשה את העבודה הזו.

אלכס מילר: אף אחד לא מוכן לקחת אחריות חד משמעית על הדבר הזה.

אלכס מילר: ואתם יודעים כמו שבצבא דבר שאומרים לא משאירים את החיילים בשטח האוייב פה יש הפקרה שלמה של הילדים.

אלכס מילר: היום, לפי הרשימה שאני מסתכל, בא הורה, זוג צעיר שרוצה לבנות את החיים שלו מסתכל הוא אומר חברים אני לא אסע ללוד למה הילד שלי לא יאכל שם.

אלכס מילר: למה שאני אסע לגור בלוד?

אלכס מילר: למה שאני אסע לגור בירושלים?

אלכס מילר: אני לגור בתל-אביב ואחר כך אתם מדברים על זה שיש גירעונות.

אלכס מילר: בטח שיהיו גירעונות.

אלכס מילר: אם אתם באים ומפקירים ערים שלמות ואף אחד לא מוכן לקחת אחריות על סדר עדיפויות, על מערכת חינוך שתהיה כמו שצריך בתוך העיר עם ההזנה עם כל הדברים שצריכים להיות מסביב אז בסופו של דבר בטח שהעיר מגיעה למצב שאנשים לא מגיעים לשם.

אלכס מילר: אז מה הפתרון?

אלכס מילר: לשבת ולדבר.

אלכס מילר: אני חושב שבסופו של דבר כשאנחנו קיבלנו את ההחלטה אנחנו שמענו שלושה גורמים, ארבעה סליחה.

אלכס מילר: שמענו את משרד החינוך, משרד ראש הממשלה שאז ברכו אותם מכל הצדדים של הקואליציה על כמה החשיבות של החוק הזה.

אלכס מילר: אנחנו גם שמענו את הרשויות המקומיות שבגללן אנחנו עשינו ריביזיה והוספנו את מה שביקשו.

אלכס מילר: בסופו של דבר אנחנו עכשיו בתחילת 2007 שום דבר לא מתבצע, מלבד בחלק מהמקומות.

אלכס מילר: אני לא יודע איפה הרשימה המלאה של כל מוסד ומוסד שבו צריך להיות מפעל ההזנה.

מיכאל מלכיאור: תשאל את סקט"א רש"י.

אלכס מילר: אף אחד לא יודע מה שם כל מוסד ומוסד.

אלכס מילר: חברים, צריך לקבל פה החלטות.

אלכס מילר: מדובר פה על הילדים, מדובר פה על הבריאות שלהם.

אלכס מילר: ילד שלא אוכל הוא לא מסוגל להתרכז, זה משפיע גם על החיים שלו ועל העתיד שלו.

אלכס מילר: זה לא איזה שהוא משהו שאפשר לבוא ולהגיד טוב אז הוא לא יקבל שעה בזה הוא יקבל שעה במשהו אחר.

אלכס מילר: מדובר פה באוכל.

אלכס מילר: אוכל.

אלכס מילר: אז צריך לצאת פה עם החלטה חריפה, צריך שמישהו ייקח אחריות חד משמעית ויבוא לכאן בעוד חודש ויגיד מה עשה ולא נעשה ואם הוא לא מצליח לעשות שיבוא מישהו אחר ויחליף אותו ויעשה את העבודה.

אלכס מילר: נגמר הסיפור.

משה גפני: למה אתה מתכוון, את מי להחליף?

אלכס מילר: את מי שאמור לקחת אחריות מלאה.

משה גפני: מי האחראי?

אלכס מילר: מדובר פה על משרד ראש הממשלה, דובר פה על משרד החינוך, דובר פה על הרשויות המקומיות

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזאת הייתה שאלה רטורית.

מיכאל מלכיאור: אף על פי שאנחנו כולנו בהסכמה מלאה.

רונית תירוש: קודם כל, אני מצרה על כך שלא נמצא פה דרג בכיר יותר של משרד החינוך ואולי זה מצביע על סדרי עדיפויות בתוך המשרד.

מיכאל מלכיאור: אני לא יודע.

מיכאל מלכיאור: לאה רוזנברג הייתה אמורה להיות פה, קיבלנו אישור שהיא באה.

רונית תירוש: אני אפילו מתכוונת ליותר בכיר מלאה רוזנברג.

רונית תירוש: אני חושבת שזה מספיק חשוב ואני לא הייתי מציעה דברים שלא הייתי מציעה לעצמי בזמנו.

רונית תירוש: אני חושבת שדיון כזה אני כן הייתי באה ונוכחת ומסבירה את הבעיות אם יש כאלה.

רונית תירוש: זה דבר אחד.

רונית תירוש: דבר שני אני רוצה לומר גם למוטי וגם למשה דקלו, תראו, אני מבינה שאין לכם צבא ואני מבינה שזה קשה אבל צריך להעמיד את ההזנה בדיוק כפי שמעמידים אותה מול נושא של רישום תלמידים שזה מוטל על הרשויות והם כן רושמים או לא רושמים.

רונית תירוש: אני שמעתי הבוקר שאתם הולכים לאכוף ענישה על כל מי שהלך למסיבת סילבסטר.

רונית תירוש: אז אם למשרד החינוך יש זמן, עניין וצבא לטפל בסילבסטר אז אני מצפה שהוא יטפל קודם כל בהזנה.

רונית תירוש: תראו, אני באמת חושבת שזה צריך להיות מספיק חשוב בודאי לשרה שהתמודדה בחקיקה משל עצמה על הנושא הזה ורצתה את זה לכל עם ישראל.

רונית תירוש: שתתחיל קודם כל בחצי עם ישראל ונראה אותה אחר כך מגיעה להמשך.

רונית תירוש: עכשיו מעבר לביקורת שלי אני באמת חושבת שצריך לבחון מחדש את החוק.

רונית תירוש: אפשר ללכת עם הראש בקיר ולהגיד משרד ראש הממשלה שאגב הוא הציע הצעה במסגרת מחליטים ומזה הוא ירד.

רונית תירוש: בהמשך הוא ירד ואז זה עבר לחקיקה.

רונית תירוש: ובחקיקה אין חוכמה.

רונית תירוש: משרד החינוך הוא הגוף האוכף.

רונית תירוש: יחד עם זאת, אני לא הולכת עם הראש בקיר.

רונית תירוש: כמו שחוק יום חינוך ארוך הוא מתקיים בצורה לא טובה, ואני מזמן הצעתי לעשות רענון של החוק עד כדי ביטולו ואולי חקיקה אחרת כי הרי בפועל הארגונים לא מסכימים, המורים לא מסכימים.

רונית תירוש: זה כן מתקיים, לא מתקיים, למשרד אין צבא לשלוח לאכוף.

רונית תירוש: לא צריך ללכת עם הראש בקיר.

רונית תירוש: אני שואלת את עצמי למה עד לפני שנה זה הלך טוב ומה קרה השנה שזה לא הולך טוב.

רונית תירוש: ומה שקרה עד לפני שנה שאיפשרנו, עשינו חלוקה מאוד גלובלית ואמרנו הורים ורשויות ביחד ולא התערבנו בפנים כמה ההורים נותנים וכמה הרשות.

רונית תירוש: נכון שהרשות במקרה הזה גבתה אולי יותר מההורים ופתרה לעצמה את הבעיה.

רונית תירוש: כשנתנו אפשרות ש-X אחוזים מתוך המשולש הזה של סקט"א רש"י, משרד חינוך דרך הממשלה והורים ורשויות היו יחד.

רונית תירוש: והחלוקה הפנימית של כמה הורים וכמה הרשות השארנו את זה פתוח לרשות.

רונית תירוש: ויכול להיות שרשויות רבות ניצלו את זה ולקחו יותר מההורים ופחות מעצמן, יכול להיות.

רונית תירוש: אבל זה מסביר שככול שנדרוש היום בנוסחה מאוד ממוסדת וממוסגרת כמה הרשות תיתן מתוך השיתוף הזה היא וההורים זה מביא לקושי לרשויות.

משה גפני: אז מה את מציעה, שההורים ישלמו יותר?

רונית תירוש: לא.

רונית תירוש: אני מציעה שהנושא הזה יעלה מחדש, החוק הזה, כך שאי אפשר, אני אומרת אפשר ללכת עם הראש בקיר ולהגיד ככה נקבע וככה צריך אבל עובדה זה לא קורה והם לא שולחים את הצבא.

רונית תירוש: ויש רשויות היום גירעוניות והמדינה לצערי מפילה על הרשות המקומית יותר ויותר דברים בחינוך בודאי וכנראה גם בדברים נוספים.

מיכאל מלכיאור: למה?

מיכאל מלכיאור: אבל דווקא פה הפחיתו בצורה ניכרת.

רונית תירוש: זה לא משנה.

מיכאל מלכיאור: למה זה לא משנה?

מיכאל מלכיאור: זה משנה.

רונית תירוש: אני אסביר.

רונית תירוש: הרב מלכיאור, בעיניי זה משנה כי אני אדם שרואה את המציאות ולא הולכת עם הראש בקיר במקרה הזה.

רונית תירוש: אם כל כך הפחיתו ועדיין יש רשויות שלא מסוגלות להתמודד וכאן באה הקריאה שהמשרד יממן את חלקה של הרשות שזה לא הגיוני, כי היא לא מתוקצבת על זה, אז אני מציעה לחשוב מחדש על כל הנוסחה הזאת.

רונית תירוש: אני לא חושבת,

קריאה: אם מותר בקריאת ביניים, ירוחם היא עיירה מתקשה ולמרות זאת כולם אוכלים.

רונית תירוש: נכון.

רונית תירוש: כן .

רונית תירוש: בסדר.

רונית תירוש: אני מסכימה, אני פתחתי ואמרתי שזה עניין של סדרי עדיפויות.

רונית תירוש: אין לע פה חלוקה של כמה מתוך הרשויות לפי אשכולות סוציו-אקונומיות נתנו ולא נתנו.

רונית תירוש: אין מכנה משותף?

קריאה: אין מכנה משותף.

רונית תירוש: טוב, אני קיוויתי שיש מכנה משותף ונראה שהרשויות החלשות דווקא אלה לא מתמודדות.

רונית תירוש: אז אם אין מכנה משותף כזה אז אני כן חושבת בלב ברירה מוטי..

רונית תירוש: זה חייב לעבור לאכיפה שלכם.

רונית תירוש: וכמו שאנחנו בזמנו נדרשנו לגבי רישום אתיופים או יוצאי אתיופיה באור יהודה שראש העיר שם לא רשם אותם ואנחנו הגשנו תלונה למשטרה בסופו של יום, אז גם פה צריך.

רונית תירוש: זה עבירה על חוק.

רונית תירוש: אין מה לעשות?

רונית תירוש: אני ניסיתי להציע משהו אחר אבל אם אין פה פרופיל שמאפיין אז אין ברירה, זה חוזר למשרד החינוך וזה צריך להיות בראש מעייניה של שרת החינוך.

משה גפני: אדוני היושב ראש, קודם כל אני רוצה קודם להסביר את מה שרונית אמרה, רק כהקדמה, לא את זה התכוונתי לדבר.

משה גפני: מה שהיה טוב בפעם הקודמת, מתי שהיא הייתה מנכ"לית, בגלל שהשלטון היה בידי הליכוד.

משה גפני: היום שזה לא בסדר זה בגלל שהשלטון בידי קדימה.

משה גפני: זאת אומרת זאת הסיבה.

משה גפני: הרי לא, אין הבדלים אחרים.

משה גפני: בפעם הקודמת כשאת היית מנכ"לית השלטון היה בידי הליכוד אז הכל היה טוב.

משה גפני: אה, אבל היום השלטון הוא קדימה אז הכל לא בסדר.

משה גפני: אני לא מקבל.

משה גפני: .

משה גפני: אז אני מגן על קדימה.

משה גפני: אבל אני רוצה להגיד לגופו של עניין.

משה גפני: לגופו של עניין לא היה טוב בקדנציה הקודמת, שאף אחד לא יוליך פה שולל את אף אחד.

משה גפני: הייתה שרת חינוך קודמת, המצב לא היה יותר טוב היה יותר גרוע.

משה גפני: אם אפשר לדבר על שינויים אז יש שיפור.

מיכאל מלכיאור: איפה יש שיפור?

משה גפני: בפעם הקודמת הטבלה הזאת הייתה פי אלף יותר גרועה ממה שהיא היום.

מיכאל מלכיאור: לא נכון.

משה גפני: בקדנציה הקודמת.

משה גפני: כן.

מיכאל מלכיאור: בשנה שעברה קיבלו 105,000, לא שזה טוב, והיום מקבלים 75,000.

מיכאל מלכיאור: למה זה יותר טוב?

משה גפני: בפעם הקודמת לא היה חוק, ובחלק מהרשויות בכלל לא היה.

מיכאל מלכיאור: איך 75,000 יותר טוב מ- 105,000?

קריאה: זה כולל את גני הילדים בפעם הקודמת, המספרים הם די דומים.

קריאה: המספרים הם די דומים בפועל זה כולל, אני ככה הבנתי.

משה גפני: אדוני היושב ראש, לא יותר טוב אלא אותו דבר, גרוע אז וגרוע היום, זו ההגדרה הנכונה.

משה גפני: עכשיו אני רוצה להגיד כך.

משה גפני: בוועדה הסמוכה לוועדה הזו, הרי אנחנו יודעים מה הבעיות.

משה גפני: הוועדה הסמוכה לוועדה הזאת מתנהל עכשיו חוק, חוק תאגידי מים וביוב.

משה גפני: יש שם סעיף שהסעיף אומר שאם השלטון המקומי לא יבצע את החוק הממשלה מקזזת מתקציבו.

משה גפני: יש סעיף בחוק.

משה גפני: הוא מופיע, אתם יכולים לראות את זה.

משה גפני: לא היה לזה תקדים בחוק יש היום תקדים שהממשלה עשתה.

משה גפני: לממשלה כנראה איכפת יותר הנושא של חוק תאגידי מים וביוב מאשר הנושא של מפעל ההזנה.

משה גפני: הרי מה הבעיה?

משה גפני: מה הבעיה למשל בתל-אביב או מה הבעיה בכל רשות אחרת?

משה גפני: הבעיה היא האמיתית, מלבד איך שמשרד החינוך מתנהל שיש לי הרבה מה לומר אבל זה נשאיר לדיון אחר.

משה גפני: יש בעיה שהשלטון המקומי, הרי אין איזה שהוא מכנה משותף בין הרשויות שמפעילות או שלא מפעילות.

משה גפני: יש פה בעיות מקומיות בכל מקום ומקום.

משה גפני: למשל, תבוא רשות מקומית אחת כמו תל-אביב היא לא תוכל לטעון שהיא עירייה ענייה והיא לא יכולה להפעיל את זה.

משה גפני: יש לה איזה בעיה אחרת, שאנחנו לא יודעים לעמוד על טיבם וגם אין לנו את היכולות להתמודד עם כל מקום ומקום.

משה גפני: אנחנו צריכים לקבוע שלעיריית תל-אביב, השלטון המרכזי על פי החוק היות ויש חוק שקיים יקזז מתקציבו ויש אלף ואחד נושאים שיש לממשלה באיזונים התקציביים והכספיים עם עיריית תל-אביב.

משה גפני: או למשל, וכאן אני מגיע לבעיה האמיתית, ביישובים החלשים.

משה גפני: ביישובים החלשים יבוא ראש רשות או תבוא ראש רשות ויאמרו אנחנו חייבים למשרד הפנים בתוכנית הבראה, אין לנו יכולת להזיז יותר שקל אחד.

משה גפני: ואז, ואז מכיוון שהממשלה הולכת לקזז מתקציבו היא תעשה מיד את החשבון.

משה גפני: אותו משרד הפנים במקום שאנחנו נרוץ אחריו משרד הפנים בעצמו יעשה את החשבון, איך הוא מוסיף לרשות הזאת כסף בשעה או שאיך הוא מקזז בשעה שהוא דורש ממנה תוכנית הבראה.

משה גפני: ועל תוכנית ההבראה כבר הוסכם.

משה גפני: ואז הממשלה תאמר לרשות הזאת האם אני מוסיף כסף מתקציבי או שאני לא מוסיף ואני משנה את תוכנית ההבראה כדי להפעיל את מפעל ההזנה.

משה גפני: כל עוד שהשלטון המקומי יעשה צחוק מכל החוקים שמתקבלים פה, והוא עושה צחוק, יש ראש רשות יותר נורמאלי יש ראש רשות פחות נורמאלי אבל השלטון המקומי לא יכול לרחוץ בניקיון כפיו מכיוון שהשלטון המקומי באה טבלה המונחת לפנינו אנחנו רואים שיש ראשי רשויות טובים ויש ראשי רשויות פחות טובים כדי שלא נאמר רעים.

משה גפני: לכן, נכון שמשרד החינוך הוא משרד מבולבל.

משה גפני: אף אחד לא יודע מי אחראי על מה.

משה גפני: יש לי הרבה טענות על מה שקורה בתוך משרד החינוך, וזה לא קשור לשרה כזאת או לשרה אחרת, זה קשור לדברים אחרים.

משה גפני: לא יודע, זה משרד מידי גדול היה צריך לפצל אותו.

משה גפני: היה צריך להעביר חלקים מהמשרד לכל מיני משרדים אחרים.

מיכאל מלכיאור: אפשר אולי לפצל בחוק ההסדרים.

משה גפני: לא, זה לא שייך לחוק ההסדרים.

משה גפני: אני לא יודע.

משה גפני: יש לי הרבה טענות על מה שנעשה שם, אני כבר מבולבל לגמרי, אסור לי גם לדבר נגדם בגלל שאחרת ינקמו בי.

משה גפני: אז נניח.

משה גפני: על כל פנים אני אומר, ועכשיו בכל הרצינות, יש פה בעיה עם מרכז השלטון המקומי שאנחנו נתקלים בבעיה הזאת מעת לעת כאשר יש חוקים שמתקבלים בכנסת ומרכז השלטון המקומי הוא חלק מיישום החוק, ובמפעל ההזנה זה בולט באופן דרמטי.

משה גפני: ברגע שהממשלה החליטה שהיא יכולה להביא חוק שעיקרו, כאשר לא מיושם, מקזזים מהשלטון המקומי זה הפתרון למפעל ההזנה אחרת תלך שרה תבוא שרה, ילך שר יבוא שר, המנכ"לים יריבו ביניהם והמנכ"לים יכולים להיות יותר טובים ופחות טובים.

משה גפני: צריך ליישם את החוק.

משה גפני: זאת הדרך היחידה אחרת אנחנו בשנה הבאה נדון עוד הפעם.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: קודם כל אנחנו לא מוותרים פה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נעקוב יום יום אחרי הפעלת החוק פה.

מיכאל מלכיאור: אם משרד החינוך לא עושה את זה ומשרד ראש הממשלה לא עושה את זה, אז אנחנו נעשה את זה.

מיכאל מלכיאור: אין פה, לא יהיו פה שום תירוצים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא מחכים לשנה הבאה, אנחנו לא עובדים בצורה כזו פה בוועדה.

מיכאל מלכיאור: זה דבר אחד.

מיכאל מלכיאור: דבר שני אתה אומר דברים קונסטרוקטיבים ואנחנו צריכים באמת לשקול אם הכנסת סנקציה בתוך החוק אם צריך לעשות את זה, צריך לדאוג שהחוק הזה יופעל בלי שום כחל וסרק.

קרן ביטון: אני רק רציתי לומר כמה דברים.

קרן ביטון: אחד זה, אני רק רציתי לומר בשם השרה, שהיא גם אמרה את זה כאן אז חלקכם יודעים את זה אבל להזכיר שזה חוק רע.

קרן ביטון: זו שנה ראשונה שההזנה מופעלת מתוקף חוק.

קרן ביטון: בשנתיים האחרונות היא פעלה מתוקף החלטת ממשלה שכמו שכולם יודעים זה היה חוק שנולד בחטא גדול מאוד, באמת בחטא כלפי ילדים שלא אוכלים ושהשנה היה לנו ניסיון בפועל עם הפעלת החוק וכל אנשי משרד החינוך שיושבים כאן יודעים עד כמה בלתי אפשרי ליישם את החוק הזה.

קרן ביטון: בלתי אפשרי.

קרן ביטון: גם הילדים שאוכלים היום הם אוכלים בנס.

קרן ביטון: ולא בגלל שקיים חוק במדינת ישראל שגורם לילדים לאכול.

קרן ביטון: החוק הזה הוא חוק רע ולכן ובגלל

מיכאל מלכיאור: את יכולה להסביר למה יש 30,000 ילדים פחות השנה משנה שעברה שאוכלים?

קרן ביטון: אם יש לי 5 או 6 דקות, אז אני אסביר בדיוק מה עבר.

קרן ביטון: אני אתחיל בזה שהשרה יולי תמיר, בגלל שנושא ההזנה הוא כל כך חשוב לה, לא רק הוא אבל בגלל שנושא ההזנה מן הסתם מאוד חשוב לה היא כבר הצהירה לפני חודש שהיא הולכת לשנות את החוק.

קרן ביטון: אנחנו סיימנו את ההתדיינות הפנימית במשרד, אנחנו עוברים להתדיינות עם השלטון המקומי שאף אחד לא יכול, כמו שחברי כנסת אחרים כאן אמרו, לא יכול להתנער מהעבודה שהוא שותף מרכזי בביצוע החוק הזה.

קרן ביטון: אף אחד לא יכול, נמשיך אחרי הסבב עם השלטון המקומי לארגונים שהם בעצם אלו שבכלל העלו את נושא ההזנה לסדר היום הציבורי ואחר כך אנחנו נגיע למשוכה הקשה מכל למשרד האוצר.

קרן ביטון: החוק הזה צריך להשתנות.

קרן ביטון: לא להיות מתוקן, זה לא יעזור.

קרן ביטון: אלא להשתנות.

קרן ביטון: ואני יכולה להגיד לכם בענווה כמי שמנסה ללוות את הנושא הזה, צריך ללכת למשרד ראש הממשלה, שאני מסכימה עם ראובן ורענן דינור באמת היה נהדר בעניין הזה, אין להם זמן לטפל בזה.

קרן ביטון: יש להם כנראה ובטוח דברים חשובים יותר.

קרן ביטון: צריך ללכת ולגזול מזמנם והם עשו את זה, רענן דינור עשה את זה הוא השקיע בהזנה זמן, אני לא אומרת שהמצב טוב אבל הוא עשה את זה.

קרן ביטון: אחר כך צריך ללכת להתחנן ששר האוצר יסכים איתך על אוכלוסייה מוזנת אחר כך צריך לקבוע שיעורי השתתפות, צריך להתווכח עם מיליון אלף גורמים.

קרן ביטון: אין אדם אחד אחראי על החוק הזה.

קרן ביטון: נניח וזה נגמר נכון?

קרן ביטון: לא לפני כמה חודשים לפני חודשיים, בסדר?

קרן ביטון: נכון?

קרן ביטון: בוועדה אישרה את זה.

מיכאל מלכיאור: זה היה ב- 15 באוקטובר אחרי הריביזיה שביקשתם לעשות.

מיכאל מלכיאור: שלושה ימים לפני זה, אחרי שכל הקיץ פנינו למשרד החינוך אין ספור פעמים ומשרד החינוך לא טרח להביא לנו את האישור.

מיכאל מלכיאור: אבל זו עובדה, כי אני יודע את כל הנתונים.

קרן ביטון: העובדה היא שבטח לא ועדות הכנסת אשמות במצב החוק.

קרן ביטון: העובדה היא אבל, אם יורשה לי להגיד כאזרחית צעירה ולא כיועצת השרה, העובדה היא שהכנסת אשמה במצב הזה.

קרן ביטון: זה חוק רע, זה חוק

זבולון אורלב: אין חוק רע, יש מבצעים רעים.

קרן ביטון: לא נכון.

קרן ביטון: חבר הכנסת אורלב, שיש לי הרבה כבוד אליך, אני אמרתי שאני מדברת כרגע בתור קרן כאזרחית של מדינת ישראל, קודם כל החוק יתוקן זה דבר אחד.

קרן ביטון: אבל לשאלתך הרב מלכיאור.

מיכאל מלכיאור: איך אתם רוצים לשנות את החוק?

מיכאל מלכיאור: מה ההצעה שלכם?

קרן ביטון: אז זהו.

קרן ביטון: אנחנו בעצם הלכנו עקב אחר אגודל בכל הכשלים שנתקלנו בהם.

קרן ביטון: מה שקרה כאן זה שבתיאוריה אפשר להגיד הוגדל התקציב הממשלתי ב- 30 מיליון שקלים

מיכאל מלכיאור: 20 מיליון זה היה פעם קודמת.

קרן ביטון: זה היה 50 מיליון התקציב הממשלתי.

קרן ביטון: היו"ר מיכאל מלכיאור לא, 20 מיליון זה הוגדל לפי הדיווח פה בוועדה.

קרן ביטון: לא, לא, 30

מיכאל מלכיאור: אני שמח מאוד.

מיכאל מלכיאור: אתם רק תחסכו הרבה כסף.

קרן ביטון: התקציב הממשלתי, שניה אני רק רוצה להגיד, הוגדל התקציב הממשלתי הוגדלו, עניין האוכלוסייה הוא מאוד מעניין, אני אשמח להרחיב על זה אבל אני לא חושבת שיש לי כאן את הזמן, הוגדלה האוכלוסייה המוזנת.

קרן ביטון: מבחינת הקריטריונים היא הוגדלה.

קרן ביטון: אני מדברת רגע.

קרן ביטון: בשנה שעברה אכלו 94,744 הרב מלכיאור שנה שעברה אכלו 94,744 ילדים בחוק ההזנה.

קרן ביטון: זה המספר שאכלו.

קרן ביטון: רק תנו לי לסיים.

קרן ביטון: אני אתן תשובה על הכל כמיטב יכולתי רק דבר דבר בבקשה.

קרן ביטון: אז אני רק אומרת שבתיאוריה הוגדל אני בהחלט אומרת, החוק הזה הוא חוק רע ובמציאות הוא לא מתקיים אף פעם, בין מה שהרגולטורים יכלו לעשות בחוק הקיים לבין מה שזה מתרגם במציאות הוא רב ועצום ונורא.

קרן ביטון: ועדיין צריך לעמוד על הדברים האלה.

קרן ביטון: הוגדל התקציב הממשלתי.

מיכאל מלכיאור: מה ההצעה שלכם?

קרן ביטון: ההצעה שלנו היא בהחלט להבהיר מעל לכל ספק שמי שצריך לעשות הזנה במדינת ישראל זה משרד החינוך.

קרן ביטון: הזנה היא לא עניין רווחתי.

קרן ביטון: היא לא עניין של ילדים עניים היא צורך חינוכי ובזה אני חושבת שעמותת ידיד ויולי תמיר שהגישו את החוק המקורי, הם שמו בכלל את השיח החינוכי הזה על השולחן ובאמת מגיע להם הקרדיט הזה והחוק שאנחנו מקווים לתקן לא רק שיסמיך רק את משרד החינוך להיות, בלי כל ה, במחילה מכבוד משרד ראש הממשלה, בלי כל מיני ועדות מייעצות שנמצאות במשרדים אחרים.

קרן ביטון: אבל רק אם יורשה לי וגם צריך לבדוק בדיוק איך מנהלים את התקציב.

קרן ביטון: החוק יהיה שונה מאוד.

קרן ביטון: רק דבר אחד אני רוצה להגיד לגבי משרד הפנים והשלטון המקומי.

קרן ביטון: ..

קרן ביטון: מאוד משתף פעולה עם השיח הזה על שינוי החוק.

קרן ביטון: פנתה שרת החינוך לשר הפנים כשבאו, כשסקט"א רש"י ובאו למשה דקלו שהוא באמת כל הכבוד לו הוא עושה את זה לגמרי בנוסף לתפקידו, כי לא הגדירו בחוק, לא הגדירו גם בחוק מי אחראי על זה.

מיכאל מלכיאור: סליחה, האחראית זו שרת החינוך והיא יכולה לקחת את מר דקלו ולהגיד לו "זה אתה עושה".

קרן ביטון: זה מה שהיא עשתה ואנחנו מודים לה על זה.

קריאה: להודות על מה, על ההצלחה הגדולה?

קרן ביטון: לא.

קרן ביטון: על זה שהוא משקיע בזה ימים ולילות.

קרן ביטון: הצלחה או כישלון זה לא באשמתו.

קרן ביטון: אני רק רוצה על משרד הפנים, זו בעיה שלנו אין פתרון אולי חברי הכנסת המלומדים יוכלו להציע משהו.

קרן ביטון: יש רשויות שנמצאות בתוכנית הבראה או שיש להם חשב מלווה.

מיכאל מלכיאור: את לא היית בתחילת הישיבה, כל זה כבר שמענו.

מיכאל מלכיאור: תודה.

יואל חסון: אדוני היושב ראש, אני רוצה להעיר הערה שהערתי בעבר בישיבה הזאת.

יואל חסון: אני לא מקבל את העובדה שלא השרה ולא המנכ"ל מגיעים לדיונים.

יואל חסון: לא מקובל ואני ככה הבנתי למרות שאני חבר כנסת חדש וצעיר שיועצי שרים באים לדבר בשם שרים בתוך דיונים של ועדת החינוך.

יואל חסון: אל תקחי את זה אישית קרן, אבל זה ממש לא מקובל.

יואל חסון: אני גם עצמי הייתי יועץ של ראש ממשלה אבל עדיין אני חושב שבודאי בדיון כזה השרה צריכה להיות, אני חושב שזה פוגע במעמד הוועדה.

קריאה: אתה לא הופעת בתור יועץ בוועדות?

יואל חסון: לא.

יואל חסון: בודאי אדוני היושב ראש, אני רואה ואני ממש מעריך כמה אתה כועס על העניין, וכמה אתה בצדק רוצה שהדבר הזה - - -,

מיכאל מלכיאור: לא שמעת את נאום הפתיחה שלי.

יואל חסון: אני באמת מבקש אדוני היושב ראש, לכבודה של הוועדה, לכבודך, שאנחנו נקבע כאן באופן ברור שיועצי שרים לא מגיעים לייצג פה שרים ומי שמגיעה בעניין הזה זה שרת החינוך או מנכ"לה או לפחות גורם מקצועי שאחראי באופן ישיר על העניין הזה.

יואל חסון: אני חושב שאם נוותר בדברים האלה מעמד הוועדה ירד וירד.

יואל חסון: אבל אני רוצה להתחיל בנושא עצמו.

יואל חסון: לגבי משרד ראש הממשלה חשוב לומר, משרד ראש הממשלה היום הוא לא מתוקף החוק אחראי על יישום החוק הזה.

יואל חסון: משרד ראש הממשלה בשנתיים האחרונות צריך לומר עוד מתקופתו של שרון, זה היה היוזמה של אריאל שרון, לקח על עצמו גם שלא היה חוק ולכן משרד ראש הממשלה עבד על זה, בנה את החוק, ליווה את החוק, עשה את זה.

יואל חסון: אני בכלל חושב שראובן אתה לא היית צריך להיות פה היום.

יואל חסון: זה לא משהו שאתה היית צריך להיות כאן.

יואל חסון: ברור שאם הוזמנת ובאת זה יפה.

יואל חסון: אבל אני חושב שמשרד ראש הממשלה הוא בכלל לא, הוא אחראי על כל דבר שקורה במדינה הזאת כמו על כל המשרדים.

יואל חסון: משרד ראש הממשלה לקח על זה אחריות.

קריאה: צריך לומר את העובדה ההיסטורית שמשרד הרווחה התחיל את זה ולא משרד ראש הממשלה.

יואל חסון: בסדר גמור.

יואל חסון: אבל משרד ראש הממשלה לקח את האחריות, ודחף את זה והיה מעורב יחד עם שר הרווחה אבל כיום משרד ראש הממשלה הוא לא חלק מהעניין.

יואל חסון: מי שאמור ליישם את החוק הזה באופן ברור, כמו כל חוק אחר, שמגדירים שר מוגדר זאת שרת החינוך, זה משרד החינוך.

יואל חסון: ושלא יזרקו את זה לאף אחד אחר.

יואל חסון: שרת החינוך צריכה לבוא, אם היא רואה את זה בסדר עדיפות וכשהיא הייתה באופוזיציה היא נלחמה על מפעל ההזנה, איזה נאומים היא נאמה, בבחירות אני זוכר שהשתתפתי בפאנלים שהיא השתתפה כל מה שהיא דיברה זה על מפעל ההזנה.

יואל חסון: אגב היא גם דיברה גבוהה על סטודנטים ואנחנו רואים מה הסטודנטים מקבלים משרת החינוך הזאת.

יואל חסון: אבל היא דיברה כל כך גבוהה גבוהה לנושא מפעל ההזנה ושום דבר.

יואל חסון: היום היא אומרת שהיא תתקן את החוק אבל עד שהיא תתקן את החוק מה יקרה?

יואל חסון: קודם כל שהיא תיישם את החוק.

יואל חסון: הוא רע, הוא טוב, זה לא משנה.

יואל חסון: היא צריכה ליישם חוק.

יואל חסון: זה חוק.

יואל חסון: חוק ליישם חוק.

יואל חסון: שתיישם את החוק.

יואל חסון: רוצה לתקן אותו?

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: הוועדה אני בטוח תעזור לה לתקן את החוק הזה אבל קרן, השרה שלך צריכה ליישם את החוק הזה באופן מיידי.

יואל חסון: נקודה נוספת לסיום.

משה גפני: זה קצת לא הגון.

משה גפני: הרי כולנו יודעים שמשרד ראש הממשלה ומשרד האוצר מאשרים את התקציב של משרד החינוך.

משה גפני: למה אתה מוריד אותם מאחריות?

משה גפני: הנושא הוא חד משמעי.

משה גפני: קודם כל יש בעיית תקציב.

משה גפני: למה הבעיה עם השלטון המקומי?

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת יואל חסון בזכות דיבור.

משה גפני: אל תורידו אחריות מאף אחד.

משה גפני: תאשימו את שרת החינוך, תאשימו את שר האוצר.

משה גפני: ..

משה גפני: ראש הממשלה ושר האוצר אחראים אותו דבר.

יואל חסון: אני רוצה להזכיר לך, אני בקואליציה, אני רוצה להזכיר לך.

משה גפני: אני מבולבל לגמרי

יואל חסון: אז תקשיב לי טוב, אין פה עניין, הרב גפני

משה גפני: אני לא יכול לסבול איך שחברי מפלגה מגינים על השרים שלהם.

רונית תירוש: מה זה קשור?

משה גפני: אני לא הגנתי על שרים שלי.

יואל חסון: הרב גפני, החוק קובע באופן ברור.

רונית תירוש: אתה נורא רוצה לעשות את זה פוליטי, זה לא פוליטי ומספיק עם זה.

משה גפני: למה ראש הממשלה לא אחראי לזה?

רונית תירוש: לא.

רונית תירוש: מהרגע שנגמר מחליטים ועבר לחוק ראש הממשלה לא אחראי לזה.

רונית תירוש: כן.

רונית תירוש: זה לא החלטת ממשלה עכשיו, זה חוק.

מיכאל מלכיאור: סליחה, אף אחד אחר לא מדבר, אחרת אני מתחיל להוציא אנשים ולא עשיתי את זה אף פעם.

יואל חסון: מה שהיה קודם גבירתי היה תחת החלטת ממשלה.

יואל חסון: היום יש חוק ברור שקובע מי אחראי, אין ועדת חריגים בחוק ואין שום דבר.

יואל חסון: על פי החוק, מי צריך להקים אותה?

רונית תירוש: אין בחוק ועדת חריגים, חבל על הזמן.

יואל חסון: היועצת המשפטית קובעת זה לא בחוק היום.

יואל חסון: נקודה.

יואל חסון: תוריד את זה מסדר היום, זה לא בחוק כיום והחוק הוא זה שאנחנו מדברים עליו.

יואל חסון: זה בהכנה, זה יכול להיות בראש שלך זה יכול להיות בכל מקום, זה לא בחוק.

יואל חסון: נקודה.

יואל חסון: אנחנו מדברים על יישום החוק.

יואל חסון: אולי בתיקונים נכניס גם ועדת חריגים.

יואל חסון: אני רוצה לסיים את דבריי.

משה גפני: למה שרת החינוך לא מכנסת את הוועדה?

מיכאל מלכיאור: כי זה לא שרת החינוך.

יואל חסון: ובכן חברים, אתם מנתקים אותי מקו המחשבה, אני בא ואומר בשורה התחתונה יש חוק וצריך ליישם אותו.

יואל חסון: אם שרת החינוך חושבת ואני אומר את זה באופן ברור הרב גפני, לפי החוק שרת החינוך ממונה על יישום החוק.

יואל חסון: זה לא עניין של אחריות.

יואל חסון: תאמין לי, כמות האחריות שיש על ראש הממשלה, מכאן ועד באר שבע אפילו קצת רחוק מבאר שבע וגם שר האוצר וזה לא העניין ואני בטוח שהם היו מעורבים בעניין.

יואל חסון: אבל אני אומר לך כרגע, כמו שמדברים פה על כל חוק אחר, מי שצריך ליישם את החוק זאת שרת החינוך ואומרת לך כאן יועצת השרה אומרת בבירור זה חוק רע.

יואל חסון: אני מכיר מה קורה אצל שרים שאומרים שזה חוק רע.

יואל חסון: אז זה החוק שהם לא מטפלים בו.

יואל חסון: עד שלא נתקן אותו, בסדר אני יעביר את הזמן.

יואל חסון: תהיה ועדה פנימית, ועדה חיצונית.

יואל חסון: אתה יודע כמה זמן יקח?

יואל חסון: אתה יודע יותר טוב ממני, כמה זמן יקח לתקן את החוק הזה, בינתיים הילדים יהיו רעבים ואני לא יודע לאיזה שנת לימודים נגיע.

יואל חסון: לגבי הרשויות המקומיות חשוב לומר, יש כאן, חשוב לומר בעניין הזה שיש מנופים על ראשי רשויות ויודעים יפה מאוד לקנוס ראשי רשויות ולא להעביר להם תקציבים כשהם לא עומדים בחוק והם לא מיישמים חוק.

יואל חסון: גם כאן זה עניין של סדר עדיפות.

יואל חסון: בואו נודה בעובדה הזאת שראשי ערים רואים בזה סדר עדיפות או מבחינה פוליטית או מבחינה אחרת הם נותנים לזה עדיפות.

יואל חסון: כשהם לא רואים בזה סדר עדיפות אז הם לא מאכילים את הילדים.

יואל חסון: עכשיו, כשאני קראתי את הנתונים יש כאן נתונים מאוד מעניינים שזה אגב, על זה לא דיברנו ופיספסנו כאן נתון מעניין.

יואל חסון: למעלה מ- 22,000 מהתלמידים שלא מקבלים הזנה הם לא מהמגזר היהודי, זה כמעט 50%.

מיכאל מלכיאור: כן דיברנו על זה.

יואל חסון: בכל אופן אני אומר זה ש- 22,000 לא מוזנים הם מהמגזר הערבי, מהמגזר הלא יהודי, יש כאן כנראה בעיה פנימית שצריך לבדוק אותה.

יואל חסון: אני אגב הייתי מצפה מהשרה את הראשי רשויות האלה להביא ולטפל בהם באופן ישיר וגם עם משרד הפנים אותו דבר.

יואל חסון: אז קודם כל צריך לראות את אחוז האי ההצלחה או הצלחה זה הרבה קשור לעניין הזה וזו בעיה מהותית.

יואל חסון: דבר נוסף, יש כאן אחוז גדול מאוד של הורים, או נגיד במועצות האזוריות הרי יש הורים שמסרבים, הם לא רוצים יום לימודים ארוך, הם רוצים שהילדים כבר בשתיים יחזרו הביתה או באחת יחזרו הביתה.

יואל חסון: או.קי.

יואל חסון: אלו בעיות שהם התמודדות של יישום חוק וזה לגיטימי וזה בסדר.

יואל חסון: מה שמפריע לי בסיפור הזה, לסיכום, זה אחד היחס הכללי של השרה לעניין הזה שהיא לא לוקחת את זה כעדיפות ולא מתמודדת עם הבעיה פנים אל פנים מול ראשי הרשויות, מול כל גורם שצריך בצורה ברורה.

יואל חסון: ודבר שני שראשי הרשויות כמו שאני רואה בהרבה דברים אחרים, ואני בעד ראשי הרשויות בגדול ואני חושב שצריך לעזור להם, אבל כל הזמן הם זורקים את הכדור לממשלה ומסירים את האחריות מהם ואני אומר לך אדוני היושב ראש, אתה מספיק תקיף לכן אני בטוח שיצא כאן סיכום ברור ונחרץ בעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: אכן יצא.

מיכאל מלכיאור: אני מבטיח לך את זה.

משה גפני: לא, רונית אמרה משהו חשוב, היא תיקנה אותו שלא רק הערבים.

רונית תירוש: גם החרדים.

30700: אני רוצה להתחיל מהפרט אל הכלל ולתת דוגמא סביב מה שקורה בירושלים.

30700: במהלך השש שנים האחרונות, בשכונות החלשות בעיר יש מפעל הזנה.

30700: ואגב בתי הספר לא מופיעים בכלל ברשימה, מסתבר.

30700: היום במקרה הסתכלתי אני מבין שזה לא בחוק.

30700: בואו נדבר עיניינית.

30700: פנימיות יום, מופיע, הופיע שש שנים בירושלים בשכונות החלשות בעיר ירושלים.

30700: והשנה הופתעו ההורים לגלות שמכל מיני שיקולים פתאום הם לא מופיעים.

30700: ומפעל ההזנה שהוא גם בכל בתי הספר בשכונות החלשות קרית מנחם עיר גנים, קטמון חית טית פאת, נווה יעקב, נעלם.

30700: גם בבתי הספר וגם בגני הילדים ומה שהיה תקין, התקלקל.

30700: זאת אומרת כשאנחנו מדברים על מפעל הזנה איך להרחיב אותו, ולקחת יותר אחריות, למה לגעת במה שעובד?

30700: קלקלנו מה שעבד כמו שצריך שש שנים.

30700: שאלה ראשונה שאני שואל את החברים למה?

מיכאל מלכיאור: מי הפעיל את זה?

30700: מי שהפעיל את זה, זה שיתוף פעולה של קרן האגודה לקידום החינוך, עיריית ירושלים.

30700: בשנים הראשונות של עיריית ירושלים אגב לא היה כסף אז זה מומן באופן פרטי במקרה על ידי אשתי ועל ידי בשנים הראשונות, בשלוש השנים הראשונות של ההקמה עד שעיריית ירושלים תעמוד על רגליה ותיתן את ה- 40%.

30700: אבל בשורה התחתונה, אבל הפעם שהדבר כבר עומד על רגליו וקיים בכל השכונות בעיר 40, 40 , 20.

30700: 40 עיריית ירושלים, 40 ממשלת ישראל דרך האגודה לקידום החינוך ו- 20 בית ספר והורים.

30700: עכשיו לגופו של עניין חברים, תנו לי רק לסיים את הזה, לגופו של עניין, העלנו את הנושא לשרת החינוך שאמרה שהיא מיד תבדוק את זה בשבוע שעבר.

30700: עיריית ירושלים העלנו הצעה, שעיריית ירושלים תשים קודם כל את חלקה של ה- 40% ואז יש אוויר לנשימה.

30700: כבר ארבעה חודשים שהילדים, בניגוד לשנים קודמות, לא קורה כלום.

30700: אמרנו זה לא משנה מי ישים את חלקו ראשון.

30700: למשל שהעירייה תשים את חלקה ראשונה, או שמשרד החינוך ישים את חלקו הראשון ויקזז מעיריית ירושלים.

30700: זה פשוט לא להאמין.

30700: התשובה שקיבלנו בהצעה לסדר שבוע שעבר בעיריית ירושלים זה לא בלי בושה, ראש העיר הסתכל לי בעיניים ואומר תשים אתה את הכסף.

30700: יענו פרטי.

30700: זאת אומרת יש כאן תהליך של בריחה מאחריות של כל הגורמים ואני חושב שצריך לעצור את הנושא הזה ולהסתכל באופן פרטני רשות רשות.

30700: אגב ירושלים העיר הענייה ביותר בארץ שבפועל היא אפילו לא מופיעה על הרדאר של הרשימה וכן שזה מופיע בגני ילדים מופיע אפס.

30700: חברים זה לא יכול להיות ואגב יש צורה לקזז מעיריית ירושלים, אני ממשיך את הקו שלך.

30700: עיריית ירושלים באותה ישיבה מדברת על זה שהיא צריכה לקבל ממשרד האוצר 170 מיליון שקל.

30700: 170 מיליון שקל לא צבוע, לתקציבה, לאזן את תקציבה ואגב כל מפעלה ההזנה שאנחנו מדברים עליו זה 3 מיליון שקל לעיר ירושלים, רק להחזיר את מה שהיה אני לא מדבר על תוספות חדשות.

30700: אז עם כל הכבוד, כבוד היושב ראש מה שאני מציע זה לדבר, אני מדבר מהפרט אל הכלל.

30700: לקחת את ירושלים כדוגמא מיד, לממן את הפער של לחזור למה שהיה שנה שעברה, מיד, שבוע הבא, מחר, מחר בבוקר.

30700: לדבר, להרים טלפון גם לשרה שהתחילה במהלך הזה כפי שאמרתי, קרן היית בחוץ, וראש עיריית ירושלים ולדרוש מהם דחוף להחזיר את התקציב של שנה שעברה ולא לקזז.

30700: היו"ר מיכאל מלכיאור אני רק רוצה לברר עם משרד החינוך.

30700: מה הסיפור?

30700: הרי ירושלים לא כלולה ברשימות, אז מה הסיפור בירושלים?

משה דקלו: בשנה שעברה היה שם כפל תקצוב בדמות יום חינוך ארוך ופנימיות יום.

משה דקלו: ואנחנו, איפה שאנחנו מגלים תקצוב אנחנו עוצרים אותו.

משה דקלו: זה מה שקרה.

30700: אז תוריד את יום החינוך הארוך, לא את הפנימיות יום.

משה דקלו: אני לא יכול את יום החינוך הארוך.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להבין, מה הסיפור של ירושלים?

מיכאל מלכיאור: אתה אומר שאין כפל, לא מבקשים כפל.

משה דקלו: הם קיבלו פעמיים תקציב.

משה דקלו: פעם באמצעות כסף חי של פנימיות יום ופעם באמצעות יוח"א.

משה דקלו: ויש פה באג ועכשיו צריך להעביר אליהם באמצעות ועדת החריגים את ההזנה.

משה דקלו: כי יהיה להם יוח"א ויהיה להם גם הזנה באמצעות ועדת החריגים.

משה דקלו: זו הנקודה שועדת החריגים טרם התכנסה.

מיכאל מלכיאור: אני שוב שואל, יש או אין ועדת חריגים?

מיכאל מלכיאור: הממשלה יכולה לקבוע.

ראובן חביב: עוד פעם, בחוק - - -,

מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים מה אומר החוק.

ראובן חביב: יש את הוועדה המייעצת מטעם משרד ראש הממשלה היא הייתה צריכה לקבוע את השיעורים וקבעה אותם, שוב אני מזכיר היא נתנה הנחות וכדומה.

ראובן חביב: בנוסף יש כאן כאופציה, כתוב, אני מקריא את זה בדיוק: "בקביעת המלצותיה תהיה הוועדה רשאית לקבוע שיעורים שונים בישובים" כלומר אפשר מעבר לזה.

מיכאל מלכיאור: אבל את זה עשיתם.

ראובן חביב: לא, נותנת לך עוד אופציה.

מירב ישראל: בעקרון, סעיף קטן ד' בעצם בא להבהיר את סעיף קטן ג' שבעצם אפשר באותו מדרג לעשות שיעורים שונים, זה לא אומר שיש ועדה שתקבל בקשות פרטניות עכשיו יש עוד בעיה שהוועדה המייעצת לפי החוק קיבלה סמכות מסוימת.

מירב ישראל: היא קיבלה סמכות ואחר כך גם ועדת הכספים מאשרת את מה שהיא ממליצה הרי, מה שראש הממשלה בעצם מגיש.

מירב ישראל: בנושא הזה נתנו סמכות לראש הממשלה בגלל ההיסטוריה.

מירב ישראל: יכול להיות שזה היה טעות אבל זה בגלל ההיסטוריה.

מירב ישראל: בקיצור בעיקרון ועדת חריגים כזאת, שאני לא יודעת אם יש החלטה כזאת של הוועדה המייעצת שזה לא בסמכותה לפי החוק, אני לא רואה איך זה עומד ביחס לסמכות של שרת החינוך שאחראית על ביצוע החוק.

מירב ישראל: זה משהו מאוד מוזר.

מיכאל מלכיאור: אבל יש ועדת חריגים או אין ועדת חריגים?

ראובן חביב: ועדה רישמית אין.

ראובן חביב: אבל במסגרת אותה העבודה של הוועדה המייעצת, אנחנו עכשיו עוד פעם, זה דברים שלאחר מעשה אנחנו רואים נשקול עוד פעם, שאף אחד לא יבנה על זה הרים וגבהות יתכן ובמסגרת תקציב.

מיכאל מלכיאור: בסמכות מה?

30700: לא רוצים הרים וגבעות.

30700: רוצים פתרונות, לא הרים וגבעות, אוכל ויום חינוך ארוך.

ראובן חביב: הפתרונות זה שיעורי ההשתתפות.

ראובן חביב: אני אומר עוד פעם כמו שאני מבין, ותקני אותי אם אי אפשר אז אי אפשר אני מבין שכתוב פה שניתן לקבוע שיעורים שונים ליישובים שונים שבמקרים חריגים יתכן

מירב ישראלי: לא.

מירב ישראלי: החוק בעצם קובע מנגנון, שהוועדה בעצם ממליצה בלבד.

מירב ישראלי: אתה רואה?

מירב ישראלי: זה..

מירב ישראלי: המלצותיה.

מירב ישראלי: הוועדה ממליצה, ראש הממשלה מחליט לאור המלצות הוועדה ומביא את זה לאישור ועדת הכספים.

מירב ישראלי: אחרי שוועדת הכספים אישרה את זה, זה המדרג.

מיכאל מלכיאור: אני עדיין רוצה להבין, איפה ירושלים נמצאת בדבר הזה?

30700: ירושלים לא קשורה לחוק.

30700: תנו לנו פתרון, על הכיפאק.

30700: אז תשאירו את מה שהיה.

מיכאל מלכיאור: היא לא בחוק כי היא לא בין - - -,

משה גפני: היא לא באשכול אחד.

30700: מה היא לא באשכול אחד.

30700: חבר'ה, ירושלים העיר הענייה בארץ, מה היא לא באשכול אחד?

מיכאל מלכיאור: כנראה שהממשלה - - -,

30700: שכחה מירושלים.

מיכאל מלכיאור: כן.

מיכאל מלכיאור: זה כנראה, אבל כנראה שהממשלה שהחליטה באיזה ישובים מתוך ה- 193,000 ילדים שיש להם את חוק יוח"א שזה כולל גם ילדים מירושלים, הממשלה בסדרי העדיפות שלה כנראה החליטו שירושלים היא לא כלולה וכשהממשלה רק מקציבה 140,000 מתוך 193,000 כנראה יש החלטה של ממשלה שהיא שמה את ירושלים על ראש שמחתה כנראה והחליטה לא לתת לירושלים.

מיכאל מלכיאור: אין לי הסבר אחר.

מיכאל מלכיאור: אילו ירושלים הייתה מופיעה.

משה גפני: החוק הזה חל על מי, אדוני היושב ראש החוק הזה חל על מי שחל עליו יום חינוך ארוך?

מיכאל מלכיאור: לא, לא כולם.

משה גפני: יום חינוך ארוך ולימודי העשרה.

משה גפני: דקה, דקה, חברי הכנסת באמת אורחים פה והם יכולים מפעם לפעם להתפרץ.

משה גפני: תראה, ירושלים היא עיר ענקית.

משה גפני: יש בה 700 אלף תושבים.

משה גפני: לא יכול להיות מכלול של ירושלים, אין מציאות כזאת.

מיכאל מלכיאור: כמו שאין בתל אביב מכלול של תל אביב

משה גפני: נכון, נכון.

משה גפני: עכשיו, אי אפשר להאשים את תושבי קטמון, אי אפשר להאשים אותם בגלל שהם במקרה נמצאים בתחום השיפוט של ירושלים, שהם לא נכללים ביום לימודים ארוך בהזנה.

משה גפני: אין מציאות כזאת.

מיכאל מלכיאור: שניה, שניה.

מיכאל מלכיאור: סליחה.

מיכאל מלכיאור: אדוני, אני שוב אומר, החוק הזה מופעל רק בכשני שליש לפי החלטת הממשלה מכל הילדים שיש להם חוק יום חינוך ארוך.

מיכאל מלכיאור: אני אומר כנראה, כך אני מבין מתוך הנתונים שקיבלתי.

מיכאל מלכיאור: עוד מעט נשמע מאנשים שיודעים.

מיכאל מלכיאור: אבל כנראה שהחליטו שהשכונות בירושלים שיש שמה כן יום חינוך ארוך הם לא נכללים בחוק ההזנה.

30700: למה חלק כן חלק לא?

מיכאל מלכיאור: תראה, החליטו שכל אשכול ראשון מקבל ושאר האשכולות עד אשכול שבע החליטו ש,

רות דיין: שרק מי שקיבל שנה שעברה.

רות דיין: עכשיו הם הבינו מתוך פנימיות יום, הם לא הבינו את זה מכוח חוק יום חינוך ארוך

מיכאל מלכיאור: ועכשיו הורידו אותם מחוק.

מיכאל מלכיאור: זה בדיוק הנקודה.

מיכאל מלכיאור: זה בדיוק הנקודה.

מיכאל מלכיאור: אבל זו החלטת הממשלה.

מיכאל מלכיאור: בבקשה רות דיין.

30700: רגע, אז מה הפתרונות?

מיכאל מלכיאור: אנחנו נקבל החלטות.

מיכאל מלכיאור: אבל הטעות פה שוב, אני אומר, בהחלטת הממשלה לגבי ירושלים.

30700: אז בסדר, אז מיד לתקן בעל פה עד שתתקנו את זה אגב, זה לא יכול להיות דבר כזה.

30700: המצב שהגענו אליו בלתי אפשרי בעליל.

רות דיין: עורכת דין מעמותת לקידום ויישום יום חינוך ארוך.

רות דיין: בשנה שעברה הגשנו בג"ץ בדרישה להביא למצב שהחוק יהיה מופעל ולא יפעל מכוח החלטת ממשלה.

רות דיין: חשבנו שאנחנו הולכים לברך.

רות דיין: מה עוד שברהט הייתה גבייה של 3 שקלים כאשר הרשות לא השתתפה בחלקה ולכן בעצם מיושם שם ההזנה ומי שואל למה שנה שעברה זה יושם ולמה השנה בעצם זה לא מיושם.

רות דיין: אנחנו היינו בבג"ץ ודרשנו שהחוק ייושם באמת.

רות דיין: הוועדה התכנסה, המליצה את ההמלצות שלה, וקבעה קריטריונים חדשים.

רות דיין: גם ועדת החינוך של הכנסת קבעה קריטריונים ובעצם חשבנו שהנה החוק הולך להיות מיושם.

רות דיין: כבר בדיון בבג"ץ, אמרה עיריית רהט על ידי בא כוחה 'אנחנו לא נפעיל את ההזנה כי גם במדרג שנקבע אין לנו יכולת להפעיל, אין לנו תקציב להפעיל'.

רות דיין: בג"ץ אמר לנו לכו, תתחילו ונראה מה הלאה.

רות דיין: מה שכן, הוועדה המייעצת באה ואמרה בהמלצות שלה, כמו שרענן דינור כותב לרוני בראון שר הפנים, הוועדה המייעצת המליצה כי בהמשך ובהתאם לצורך יקבע גם קריטריונים להפחתת שיעור ההשתתפות של רשות מקומית המצויה במצוקה כלכלית מיוחדת וזאת במקרים חריגים ביותר.

רות דיין: באנו לבג"ץ ואמרנו אנחנו מבקשים שהוועדה התכנסה פעמיים תתכנס פעם שלישית, תקבע את ההמלצות שלה ליישובים ורשויות שלא יכולות בין כה וכה לעמוד כי יש להן חשב מלווה כי הן לא יודעות מה לעשות מצד אחד להפר את חוק ההזנה ומצד שני ללכת להפרה תקציבית.

רות דיין: באה פרקליטות המדינה ואמרה אנחנו מבקשים להבהיר את דבריו של רענן דינור.

רות דיין: ורענן דינור אומר ככה באמת מה שנקבע מאוד נמוך אבל הקריטריונים לחריגים יקבעו רק במידת הצורך כאמור במכתבו של מנכ"ל משרד ראש הממשלה מ- 8.8.

רות דיין: רק לאחר שמפעל ההזנה יפעל במשך תקופה משמעותית שכן רק אז ניתן יהיה לקבל אינדיקציה מהו היקף היישובים המבקשים הפחתה נוספת בשיעורי ההשתתפות שנקבעו להם.

רות דיין: על אף היותם כאמור מקלים מאוד והאם כלל יש מקום לקביעת קריטריונים.

רות דיין: אנחנו אומרים, הוועדה צריכה להתכנס ולבחון האם יש מקום לקבוע קריטריונים נוספים לרשויות שלא מצליחות ליישם.

רות דיין: זה מצד אחד.

רות דיין: מצד שני, חובתו של משרד החינוך לאכוף את החוק ולכן אנחנו אומרים אחד שהוועדה תתכנס מיד, תקבע את הקריטריונים הנוספים במידה ותחליט כך, ואם לא אז שפשוט יפעילו את האכיפה על כל רשות ורשות.

יצחק כהן: אני נמצא כאן כנציג ארגון הורים בירושלים.

יצחק כהן: ארגון ההורים בירושלים רואה בחומרה רבה את הפגיעה בשבעה בתי ספר בירושלים וב- 20 גנים בירושלים.

יצחק כהן: אני כל הכבוד לך היושב ראש, אני שומע את ההתייחסות שלך.

יצחק כהן: אני יושב ראש ועדת חינוך בשכונת מצוקה בקרית מנחם.

יצחק כהן: יש לנו 350 משפחות אתיופיות.

יצחק כהן: זאת אומרת יש מאות ילדים שהיום אין להם אוכל.

יצחק כהן: אין להם.

יצחק כהן: ואני פשוט לא, אני רואה את כל הקלקולים האלה שקורים פה ואני רואה שמשרד החינוך הוא משרד מסורבל שצריך לייעל אותו דחוף.

יצחק כהן: לא רק זה.

יצחק כהן: יותר מזה, תקציבים שמגיעים לעולים עבור שעות חינוך, לעולים, לא מגיעים.

יצחק כהן: יום לימודים ארוך מגיע לנו בשכונה בגלל שזו שכונת מצוקה, הגיע באיחור של שלושה חודשים.

יצחק כהן: איך אפשר לנהל מערכת חינוך בצורה כזאת?

גבי גניש: אני יושב ראש המינהל של נווה יעקב.

גבי גניש: אדוני היושב ראש, נווה יעקב היא שכונה שקולטת עלייה.

גבי גניש: נכון להיום יש לנו 160 משפחות אתיופיות בנווה יעקב, שלומדים בשני בתי ספר.

גבי גניש: בית ספר בראד ובית ספר הממלכתי המאוחד.

גבי גניש: נכון להיום למעלה מ- 260 ילד שנמצאים בבית הספר הממלכתי המאוחד אין להם ארוחה חמה והם לומדים עד השעה 16:00.

גבי גניש: אין לנו תשובות להורים, כיוון שיש גם משפחות ששולחים את הילדים גם בלי סנדוויץ' כבוד היושב ראש.

גבי גניש: בלי סנדוויץ' שהוא מקבל אותו בבית הספר.

גבי גניש: אנחנו מורחים לו ממרח שוקולד עם לחם שקונים כדי שהילד יהיה לו מה לאכול.

גבי גניש: ואני לא מגזים.

גבי גניש: ובבית הספר בראד נכון להיום עיריית ירושלים מצאה תורם והם אוכלים אבל בסיום שנת הלימודים, לשנה הבאה אם לא יהיה תורם גם הם לא יאכלו.

גבי גניש: מה אני כיושב ראש מינהל קהילתי צריך לענות למשפחות האלה?

גבי גניש: זו השאלה שלי.

גבי גניש: ואני משוכנע אדוני היושב ראש שמתוך הוועדה המכובדת הזאת אכן יצא פתרון ראוי לשמו כי אני מאוד מעריך ומכבד אותך כיושב ראש הוועדה הזאת.

גבי גניש: אני יודע מי אתה ולמה אתה מסוגל ומכאן אנחנו נקבל תשובה חיובית ולא כמו שאומרים לנו הרשויות להוריד מסדר היום את העניין הזה כשהוא עולה על סדר היום.

רן מלמד: לא קיבלנו תשובה מקרן מה קורה עם הכסף שהגיע כתרומות מחו"ל לישובי הצפון.

רן מלמד: הייתה התחייבות של שרת החינוך שהוא יממן הזנה בכל יישובי הצפון זה יפתור את רוב הבעיות של המגזר הערבי.

שמואל הלפרט: אני ממש במשפט אחד רוצה לחזור על מה שכבר אמרתי בפעמים קודמות.

שמואל הלפרט: על האיפה ואיפה שיש במפעל ההזנה.

שמואל הלפרט: ילדי פטור לא מקבלים הזנה.

שמואל הלפרט: למה?

שמואל הלפרט: שום דבר, לאף אחד אין שום הסבר.

שמואל הלפרט: אלפי ילדים שההורים החליטו משום מה לשלוח אותם למוסדות פטור הם לומדים, כולם יודעים שבתלמודי תורה לומדים בכל תלמוד תורה משעות הבוקר המוקדמות עד שעות הערב שש, שבע.

שמואל הלפרט: הילדים האלה לא מקבלים הזנה.

שמואל הלפרט: אתה הבטחת לי, אדוני היושב ראש, שתקיים דיון בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: לא.

מיכאל מלכיאור: אני הבטחתי לך שאם אתה תגיש לי בקשה אני אקיים דיון ואני אפילו אתמוך בך, אבל לא הגשת את זה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה בקשה ואנחנו נדון בזה בכל החומרה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאין הצדקה להחלטה השרירותית הזאת לומר שילדי הפטור כאן בירושלים לא מגיע הזנה.

מיכאל מלכיאור: מדוע?

מיכאל מלכיאור: מה הסיבה?

מיכאל מלכיאור: מה חטאו הילדים האלה שההורים החליטו לשלוח אותם למוסדות פטור?

מיכאל מלכיאור: אני רוצה ככה לקבל החלטה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה קודם כל להגיד.

מיכאל מלכיאור: תראו, קרן בבקשה אנחנו עכשיו מקבלים החלטות.

מיכאל מלכיאור: בואו ננסה לסכם כל מה שנאמר פה.

מיכאל מלכיאור: קודם כל אני רוצה להגיד על רמה עקרונית.

מיכאל מלכיאור: יש פה כשל שלטוני מהראש ועד למטה.

מיכאל מלכיאור: כשל שלטוני בנושא שחיוני למדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: מדינה שיש שמה 760,000 ילדים מתחת לקו העוני, שיש שמה 380,000 ילדים בסיכון.

מיכאל מלכיאור: עם כל ההגדרה מה זה ילד בסיכון, ילד שלא יודע מה יהיה למחרת שהוא קם בבוקר.

מיכאל מלכיאור: שאנחנו לא מסוגלים לתת מה שהחוק נותן לנו את הכלים לתת ל- 193,000 ילדים, אנחנו לא מסוגלים לתת להם את ההזנה שהם צריכים לקבל זה פשוט שערורייה.

מיכאל מלכיאור: זה כשל שלטוני רחב ביותר.

מיכאל מלכיאור: זה אלף.

מיכאל מלכיאור: בית, יש פה אחריות של גורמים שונים להפעלת החוק הזה.

מיכאל מלכיאור: אני לא מתרשם שאף אחד מהגורמים פה עשו את מה שנחוץ לעשות.

מיכאל מלכיאור: אף אחד לא.

מיכאל מלכיאור: כולם העבירו את זה למישהו אחר, לא לקחו אחריות, אמרו זה חוק רע.

מיכאל מלכיאור: אני גם חושב שזה חוק רע, אני גם הצבעתי נגד החוק הזה ובעד החוק שיזם עמותת ידיד וששרת החינוך תמכה בו ואני בהחלט מסכים איתה לגמרי.

מיכאל מלכיאור: אבל גם חוק רע, בינתיים, היה צריך לתת פתרון ל- 145,000 ילדים ובקושי חצי מהם מקבלים פתרון.

מיכאל מלכיאור: זה אומר ש- 75,000 ילדים שלפי החוק ולפי ההסדר ולפי מה שקבעה הממשלה והשלטון המקומי במשותף שהיו צריכים לאכול כל יום, אנחנו פשוט לא נותנים להם את האוכל שאנחנו מחליטים.

מיכאל מלכיאור: הם הסובלים, הם הקורבנות, אף אחד אחד לא.

מיכאל מלכיאור: כל אחד פה בחדר יכול לגלגל לאחד לשני.

מיכאל מלכיאור: אף אחד לא לוקח פה אחריות וזה פשוט דבר שאי אפשר לקבל ואנחנו ועדת החינוך נעשה מעקב יום יום אחרי הנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: יום יום נבקש ממשרד החינוך את הנתונים המעודכנים בעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: עכשיו אני מציע כך: שישבו ביחד באופן דחוף ביותר, אם ברשות אני חושב שזה צריך להיות בראשות

מיכאל מלכיאור: כם משרד החינוך אחראי להפעלת החוק אין אף אחד אחר לפי החוק שאחראי.

מיכאל מלכיאור: יש ועדה מייעצת או אין ועדת ערעורים אבל אתם קודם כל תעשו מה שאתם מחויבים.

מיכאל מלכיאור: תשבו היום, לא מחר עם כל הגורמים עם משרד הפנים, תעברו יישוב יישוב תראו מה אפשר לעשות.

מיכאל מלכיאור: לנסות בכל דרך אפשרית, עם כל האפשרויות שיש למשרדי הממשלה מול השלטון מקומי.

מיכאל מלכיאור: תפעילו את הכל.

מיכאל מלכיאור: קודם כל לתת, ילדים רעבים הם לא ילמדו.

מיכאל מלכיאור: הם לא ימגרו את האלימות מבית הספר.

מיכאל מלכיאור: זה לא יעזור.

מיכאל מלכיאור: יש היום ילדים רעבים במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: וזה דבר אי אפשר לסבול את זה.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש מכם תטפלו בזה כמצב חירום.

מיכאל מלכיאור: אתם כבר יודעים הרבה מאוד זמן שאין אכיפה של החוק אז תעשו את מה שמוטל עליכם ואני נותן לכם שבוע ימים לדווח לנו חזרה מה סיכמתם עם משרד הפנים, עם משרד ראש הממשלה ותפעילו את כל מה שאתם יודעים להפעיל קודם כל.

מיכאל מלכיאור: לגבי הנושא של ירושלים.

מיכאל מלכיאור: לגבי נושא של ירושלים אנחנו בהחלט ניכנס לעובי הקורה.

מיכאל מלכיאור: לפי הנתונים שקיבלנו פה, אם מעבירים את זה ליוח"א ובתוך הרשימה של יוח"א הממשלה החליטה שירושלים לא בפנים, זה אומר שירושלים בחוץ.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא יכולים לסבול החלטה שירושלים בחוץ אני מבקש מכם באופן דחוף, תכנסו במשרד החינוך ותטפלו בעניין של ירושלים.

מיכאל מלכיאור: תכניסו את זה, תביאו את זה לפנימיות יום או תביאו מה שצריך לעשות ותקבלו את ההחלטה המינהלית שצריך.

מיכאל מלכיאור: תדווחו לנו תוך שבוע ימים מה אתם עושים עם הבתי ספר בירושלים שקיבלו בשנים האחרונות קודם כל על ידי נדבנים ואחר כך בהפעלה אחרת ותדווחו לנו חזרה מה אתם עושים.

מיכאל מלכיאור: לגבי ירושלים אי אפשר להוציא את ירושלים, את שכונות המצוקה בירושלים שבודאי מגיע לה כמו כל שכונות המצוקה במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: זה דבר שלישי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו, ואני אומר את זה לאנשי משרד החינוך, אם אתם חושבים שצריך להכניס סנקציות כלפי רשויות מקומיות או אם אתם חושבים שצריך לשנות את החוק, אתם תמצאו מקיר לקיר ועדת חינוך מאחוריכם לשנות את הדברים כדי, אבל זה בידיכם.

מיכאל מלכיאור: אתם לא איזה גורם זר.

מיכאל מלכיאור: אתם היום בשלטון, אתם הממשלה, אתם אחראים להפעיל את החוק עכשיו כמו שהוא ואם אתם חושבים שצריך יותר טוב אז תשנו.

מיכאל מלכיאור: שיהיו סנקציות, כמו שהציע הרב גפני ואחרים פה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה דבר, עד רבה, אנחנו נתמוך בכם, ניתן לכם את מלוא הגיבוי לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: עד אז אתם מחוייבים לגמרי להפעלת החוק ולאכיפת החוק.

מיכאל מלכיאור: בינתיים מה שקורה זה זלזול בכנסת, זלזול בחוק וזה זלזול בילדי ישראל.

משה גפני: אם אפשר במסגרת הדיווח שנותנים בשבוע הבא, למה בבית"ר עילית ובמודיעין עילית אפס תלמידים אוכלים.

מיכאל מלכיאור: אני אומר לגבי ההמשך.

מיכאל מלכיאור: נעשה דיון על פי בקשת הרב הלפרט, נעשה דיון לגבי הילדים שהם מה שנקרא ילדי הפטור.

משה גפני: לא הפטור.

משה גפני: בית"ר עילית ומודיעין עילית יש בתי ספר

שמואל הלפרט: בנוסף לזה יש הרי גם את תלמודי תורה.

שמואל הלפרט: יש 40,00 ילדים שלומדים תלמודי תורה.

מיכאל מלכיאור: נעשה דיון מיוחד על מה שקורה בכל המגזר החרדי ומה שבפרט קורה

שמואל הלפרט: בהשתתפות השרה אדוני היושב ראש

מיכאל מלכיאור: ביישובי הפטור ואני שוב אומר לפי החוק היום הם לא נכללים בחוק.

מיכאל מלכיאור: אבל זה לא אומר שהממשלה לא יכולה לקבוע שהם יקבלו.

מיכאל מלכיאור: יש גם לפנים משורת הדין שזה לא פחות חשוב מהדין.

מיכאל מלכיאור: מקבל את זה, נעשה על זה דיון בנפרד.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם תודה רבה על הדיון.