ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 102, 2007-01-01 09:00

מנחם בן-ששון: הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 23) (איסור פרסום של סקרי בחירות), התשס"ז-2006.

מנחם בן-ששון: הנושא עלה לדיון במליאת הכנסת.

מנחם בן-ששון: החזירו לנו אותו.

מנחם בן-ששון: אני מפנה את תשומת לב החברים לסעיף האחרון בדברי ההסבר -הוא גם עלה בדברי הוועדה –על כך שבידי ועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת לבחון את ההצעה לקריאה שנייה ושלישית, לעניין שאלת הדרך הראויה לאכוף את איסור פרסום הסקרים.

מנחם בן-ששון: יש כללים.

מנחם בן-ששון: אם הכללים האלה נשמרים, אז מה עוד אנחנו רוצים?

מנחם בן-ששון: האם אנחנו בכלל רוצים את החוק הזה?

מנחם בן-ששון: לדעתי האישית היה אפשר שגם לא נחקק משנחקק.

מנחם בן-ששון: אם חברי הכנסת יתעקשו להוריד אותו מסדר היום אני בהחלט יהיה פתוח לשמוע, אבל אם לא, אז היועצת המשפטית תוסיף את דבריה.

קרן ויינשל: חברי הכנסת בדיון הקודם וגם במליאה הביאו כל מיני פרסומים של עיתונים מיום הבחירות עצמו.

קרן ויינשל: שם פורסמו תוצאות של סקרים ישנים.

קרן ויינשל: על סמך זה נבנתה איזו שהיא קואליציה ואופוזיציה עתידית.

קרן ויינשל: חברי הכנסת סברו שבכך עוברים העיתונים על החוק ולכן החוק לא נאכף.

קרן ויינשל: אני רוצה להבהיר שהדבר הוא לא כך.

קרן ויינשל: ביום הבחירות וגם ביממה שלפניו אסור לפרסם סקרים חדשים, אבל מותר לפרסם תוצאות של סקרים ישנים.

קרן ויינשל: החוק מתיר את פרסום אותם סקרים.

יצחק גלנטי: האם אין בכך משום הטעייה?

קרן ויינשל: זה בהחלט מטעה.

קרן ויינשל: אנחנו אפילו נרע את המצב כשנאמר שאסור לפרסם סקרים חדשים מעיתון יום השישי שלפני הבחירות.

קרן ויינשל: בכך אנחנו נטעה עוד יותר את הציבור.

קרן ויינשל: אני מציעה שבשביל לפתור את הבעיה הזאת, שהיא לא בעיה באכיפה אלא בחוק עצמו, נורה על פרסום של איזו שהיא אזהרה שאומרת שחייבים לפרסם כשמדובר בתוצאותיו של סקר ישן שאינו משקף בהכרח את עמדות הציבור ודפוסי ההצבעה כפי שהם נבדקים היום.

קרן ויינשל: למרות שהם עדיין מפרסמים את התאריך של הסקר שבו בוצע, אנשים עדיין טועים כי זה לא מפורסם מספיק בהבלטה.

רן כהן: העיתון רוצה לדעת שזה הדבר הכי טרי, לכן הוא יצניע את זה.

מנחם בן-ששון: זה צריך להיות מפורסם כמו שמפרסמים על חפיסות סיגריות.

מנחם בן-ששון: צריך לפרסם בצורה ברורה ובולטת שמדובר פה בסקר ישן.

מנחם בן-ששון: חוק הבחירות הוא מאוד מפורט עד כדי מספר אינצ'ים, גודל אותיות, כמה פעמים מותר, איך מפרסמים.

רן כהן: אני מודה שזה לא החוק הכי חשוב בחיים שלי, אבל באתי לתקן פה איזה שהוא פגם ציבורי שמאוד הפריע לי בבחירות האחרונות.

רן כהן: העניין הזה שהעיתונות מנסה לעבוד על דעת הקהל בהצבעה על ידי סקרים זה דבר לא ראוי.

רן כהן: בעיני ראוי שכל אזרח יחליט להצביע מה שהוא רוצה.

רן כהן: העובדה שאזרח מצביע משום שסקרים כאלה אומרים כך או אחרת, או שלמישהו יש רצון לעשות איזה שהוא שוויץ על הציבור, נדמה לי שהדבר הזה לא ראוי ולא נכון.

רן כהן: צריך לתת לאנשים להצביע על פי צו מצפונם, לא על פי השפעה חריגה.

רן כהן: קבענו בפעם הקודמת שהאיסור יהיה ביום שישי האחרון שלפני יום הבחירות, כלומר 3,4 ימים.

רן כהן: נדמה לי שהדבר הזה די מידתי.

רן כהן: לא יהיו אז סקרים.

רן כהן: יפרסמו הצהרות של מנהיגים, הצהרות של ראשי מפלגות.

רן כהן: העניין הוא מידתי וראוי להעביר אותו.

דלית דרור: אנחנו באנו לעמוד על המשמר של חופש הביטוי.

דלית דרור: ה4 ימים לא נראים לנו דבר מוגזם.

קרן ויינשל: הנוסח המוצע יהיה כמו בכחול.

קרן ויינשל: בחוק הבחירות במקום המילים "24 שעות" יבוא "בתום יום השישי לפני".

קרן ויינשל: בסוף הסעיף יבוא: "המשדר או המפרסם בתקופה כאמור את תוצאותיו של סקר בחירות ששודר או פורסם לפני תחילתה של התקופה, יציין בהבלטה כי הסקר נערך לפני מספר ימים והוא אינו מלמד בהכרח על דפוסי ההצבעה או עמדות הציבור ביום הפרסום".

יצחק גלנטי: מה זו הבלטה?

קרן ויינשל: זו הלשון שבה הסעיף נוקט היום.

קרן ויינשל: מי שעורך סקר שלא בהתבסס על שיטות סטטיסטיות צריך לפרסם זאת בהבלטה.

קרן ויינשל: לא רצינו לכתוב את המילים "גודל אותיות", כי זה תמיד ביחס למשהו.

יצחק גלנטי: אין לי ספק שאין בעיה בציון בהבלטה כשהכוונה לאמצעי התקשורת הכתובה,אבל במדיום הטלוויזיוני זה לא מספיק כיוון שהדברים נשמעים גם באמצעי הרדיו.

מנחם בן-ששון: יצוין בהבלטה וייאמר בפירוש?

יצחק גלנטי: בדיוק.

קרן ויינשל: אני חושבת שזו הכוונה, אבל אני אתייעץ עם נסחית החוק.

מנחם בן-ששון: אני מבקש להצביע על הנוסח המורחב.

מנחם בן-ששון: מי בעד?

מנחם בן-ששון: ה צ ב ע ה בעד – פה אחד התקבל אנחנו הזמנו את אנשי מכוני הסקרים, את אנשי השיווק ודעת קהל.

מנחם בן-ששון: אחד הודיע שהוא יבוא, שזה מר סמית', אבל גם הוא עדיין לא הגיע.

מנחם בן-ששון: הישיבה נעולה.