ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 100, 2006-12-26 11:30

מנחם בן-ששון: אני מבקש לפתוח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

מנחם בן-ששון: הדיון הוא דיון דחוף, הבעיה שאו-טו-טו מגיע תאריך החלת החוק.

מנחם בן-ששון: תכף תגיד היועצת המשפטית האם אפשר להתחיל להחיל את החוק גם ב התיקון.

מנחם בן-ששון: אפשר להחט שהתיקים בינתיים נעשים על פי השיטה החדשה, ומפנים לזה כמה תקנים שצריך, עד שמתקנים את החוק.

אפרת רוזן: החוק חל רק לגבי הך פ שכתב האישום בו מוגש מיום תחילת החוק והלאה, ולכן זה חל רק על תיקים חדשים בכל מקרה.

מנחם בן-ששון: לכן יכול להיות שזה לא כל כך דחוף.

מנחם בן-ששון: בהנחה שהדיון דחוף, והוא עד כדי כך דחוף, ועל זה הרוגז האישי של חברי ועדת החוקה, חוק ומשפט שוו את העניין הזה, לא רק ש, על העובדה שלא ידענו שהמשרד לביטחון פנים מממש דבר שאפשר היה שיקרה.

מנחם בן-ששון: בהחלט שוחחתי עם השר, והוא אמר שיכול להיות שיהיו עיכובים ויהיו קשיים, ושמעתי על הדברים בצורה יחסית מפתיעה.

מנחם בן-ששון: נכון שיש לנו כמה ימים לקרוא חוקים לפני שהם מגיעים לשולחן הכנסת, אבל ההנחה היתה שהוועדה, שצריכה להגן על החוק הזה, וללוות אחרי זה את החקיקה שלו, כי זה בכל אופן תיקון לחוק שנעשה, ולסוגיה שנדונה פה, והיא מצויה בפרוטוקול, אני יכול לצטט לכם את הקטעים ממנו, קיבלנו את ההודעה, בסיכומו של דבר, ימים ספורים לפני שהיא עלתה על הדוכן, חלק אפילו בזמן שהיא עלתה על הדוכן.

מנחם בן-ששון: זאת הערה אתית, זאת לא הערה למהות.

מנחם בן-ששון: ההערה למהות, שאני מבין שהמשרד לביטחון פנים אומר, שהוא לא יכול למלא את החוק בצורתו ללא תוספת של 15 תקנים.

מנחם בן-ששון: באת להגיד לנו שאתם מבקשים שנה, כי מדובר ב-85% מ-90,000 תיקים, ויש בידך תשובה איך במהלך השנה הקרובה יהיו לך 15 תקנים, כי לא תקבלו מן האוצר.

מנחם בן-ששון: האוצר אמר שהוא לא ייתן.

אילן גורן: קודם כול, אנחנו מקבם מדי פעם תקציבים לחוקים באופן כל, ונצטרך למצוא דרכים לממש את זה בצורה זאת או אחרת.

אילן גורן: ברגע שיש חוק, אנחנו מחויבים או, זה ברור לכולם.

אילן גורן: העניין, שאנחנו צריכים זמן היערכות לזה.

מנחם בן-ששון: אדוני, תחשוב על התשובה, כי בתשובה הזאת תלויה הארכת החוק.

מנחם בן-ששון: יכול להיות שצריך לשנות את החוק, למה שאו פעם רצו, שזה לא יהיה מעת הגשת כתב האישום.

מנחם בן-ששון: היה משא-ומתן, ולכן חסרים אנשי הנהלת בתי המשפט.

מנחם בן-ששון: היה משא-ומתן בין המשרד לביטחון פנים לבין הנהלת בתי המשפט, האם זה מעת הגשת כתב האישום או מעת תחילת המשפט, והסיכום היה שזה יהיה מעת הגשת כתב האישום, משום שזה גם נכון מבחינת דרך ניהול תיק.

מנחם בן-ששון: כותבת נצ"מ רחל אדלסברג, שיש 90,000 תיקים, קראתי עכשיו בנייר הטרי הזה, מתוכם 60,000 יגיעו אחר כך די תביעה.

מנחם בן-ששון: אין דומה מה שעומד בפניהם לעומת מה שעומד בפני הפרקטות.

מנחם בן-ששון: הגזרה השווה שהאגודה לזכויות האזרח גוזרת היא לא גזרה שווה שנוח לגזור, לכן אנחנו נשארים בסוף, לא בוויכוח אם זה נכון שתובע יידע את התיק ויקרא לפני שהוא מגיע לבית המשפט, או אם הוא תובע משטרתי או פרקט, אלא השאלה היא, האם אפשר לשנות דרכי התנהלות.

מנחם בן-ששון: אני מניח שהיחידה שנצ"מ אדלסברג עומדת בראשה, וכל המשטרה, היו שמחים לעבוד בדרך אחרת, אלא שהם צריכים 15 תקנים, ואתם עומדים לתת להם את זה, גם ב שמשרד האוצר עומד לתת לכם את התקציב.

מנחם בן-ששון: לכן השאלה בסוף תהיה, כמו השאלה שהציג השר בזמנו כשהוא הציג אותה בפני הכנסת, לא ערעור על נבונות החוק ועל מהות החוק, אלא ערעור אחד משום שיש בעיה תקציבית וארגונית, זאת השאלה.

מנחם בן-ששון: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית של הוועדה, האם יש דחיפות בשינויים.

מנחם בן-ששון: אם אין דחיפות בשינוי החוק, אני אחכה.

מנחם בן-ששון: לא נריץ את נציג הנהלת בתי המשפט ולא את נציג האוצר.

אפרת רוזן: השאלה, אם מבחינה משפטית יש דחיפות?

אפרת רוזן: מבחינה משפטית, אין דחיפות.

מנחם בן-ששון: מבחינה ביצועית.

אפרת רוזן: אני לא אחראית על ענייני הביצוע.

מנחם בן-ששון: תסבירי בבקשה לחברי הוועדה מה יקרה אם היום החוק לא יעבור.

אפרת רוזן: חברי הוועדה צריכים לשמוע מהי בדיוק שיטת העבודה של התביעה המשטרתית, שלא מאפשרת לתביעה המשטרתית לגבש את ההחלטה האם להודיע לבית המשפט בדבר האפשרות להטיל על נאשם עונש מאסר בפועל כבר בשלב הגשת כתב האישום.

אפרת רוזן: הטענה, ששיטת העבודה לא מאפשרת את זה.

מנחם בן-ששון: אני אחדד את השאלה שלך.

מנחם בן-ששון: נצטרך לשמוע גם תשובה לשאלה, האם יש פתרון לזה במהלך השנה של הוראת השעה.

יצחק לוי: ומה לא היה ידוע כשחוקקו את החוק?

מנחם בן-ששון: אמרתי את זה קודם, יכול להיות שזה היה ידוע, והיה ויכוח בין הנהלת בתי המשפט למשטרה, והנהלת בתי המשפט אמרה: אתם חייבים לשנות את דרכי ההתנהגות שלכם.

מנחם בן-ששון: אומרת המשטרה: או כן, אנחנו צריכים או לנהל את המשפט אחרת, אבל אנחנו לא יכום היום, יש לנו 90,000 תיקים, שמתוכם 60,000 מגיעים בסוף לכדי דיון, אנחנו לא יכום לקרוא אותם בדרך שאתם מצפים, ולכן אנחנו לא יכום לקבוע מה שכתוב בחוק, זאת אומרת, שכבר בשלב הגשת כתב האישום אדם יידע במה מדובר.

מנחם בן-ששון: התיקון הוא תיקון למצער, או צריך לשנות את החוק.

מנחם בן-ששון: שינוי החוק, או לא טוב שייעשה בדרך הזאת.

מנחם בן-ששון: רבותי, הדיון מתחיל.

מנחם בן-ששון: הנהלת בתי המשפט לא צריכה לבוא בשלב זה, כי זה לא משנה לכאן או לכאן.

מנחם בן-ששון: אני רוצה לדעת דבר אחד, באמת רוצה לדעת, האם כתוצאה מזה שלא נחוקק את החוק היום ייגרם עוול לאנשים, שאחרת החוק היה יכול לעזור להם?

אפרת רוזן: לא ייגרם עוול לנאשים, מכיוון שהמשטרה תהיה מחויבת להגיש את ההודעה שלה יחד עם הגשת כתב האישום או עד תחילת המשפט.

יואל הדר: לא מדויק.

יואל הדר: מה שעלול לקרות כתוצאה מזה, המשטרה על כל תיק ותיק תטיל מאסר.

יואל הדר: בהחלט יכול להיגרם עוול לאזרחים.

יצחק לוי: הם יקבלו סנגור.

יואל הדר: תאר לך, אדוני, שאתה מקבל כתב אישום הביתה, אתה יכול לקבל כתב אישום ב שיהיה בצירוף לזה בקשה למאסר, ויכול להיות עם הגשה למאסר.

יואל הדר: איך תקבל כתב אישום הביתה עם מאסר?

יואל הדר: כל תיק יהיה עם מאסר.

יצחק לוי: אתה אומר שלא תשקלו שיקול ענייני, אלא באופן אוטומטי תבקשו הטלת מאסר.

יצחק לוי: זו תשובה חמורה מאוד.

יואל הדר: עלול להיות מצב כזה.

יואל הדר: במהות לא פוגעים, לא יושת מאסר ב שיהיה סנגור, הסנגור יהיה גם בשלב הראשון, כפי שזה היום, לפי התקנות של הסנגוריה, זה יהיה בעת הדיון הראשון.

יואל הדר: אנחנו מדברים על פזה אחת לפני, לא פוגעים בעיקרון החוק.

יואל הדר: אנחנו מבקשים למנוע מאזרח, שעקב עומס, התביעה תבקש מאסר אוטומטית, כי אחרי זה היא תמיד יכולה לסגת מזה, הרי השלב השני יותר קשה.

יואל הדר: אם לא מבקשים בהתחלה, ואחר כך מבקשים מאסר, צריך נימוקים לבית המשפט.

מנחם בן-ששון: הבנו.

מנחם בן-ששון: אני אעצור אתכם עכשיו.

מנחם בן-ששון: תודה, אני חושב שהבנו.

יצחק לוי: עוד לא הבנתי.

מנחם בן-ששון: הבנתי שרצוי שנחוקק את החוק, ואנחנו נשתדל.

יואל הדר: הנהלת בתי המשפט ומשרד האוצר, הם לא גופים מעוניינים, אנחנו הגוף המעוניין.

יואל הדר: הם אדישים, מפני שאם לא יחוקק החוק עכשיו, בכל מקרה הנטל ענו.

יואל הדר: צריך להסתכל ענו.

רחל אדלסברג: לעניין הנהלת בתי המשפט.

רחל אדלסברג: קיימנו דיון במשרד המשפטים וגיבשנו נוסח, והנציג של הנהלת בתי המשפט השתתף בדיון, הסנגוריה השתתפה בדיון, השתתפו כל הגורמים הרלוונטיים.

יואל הדר: הנטל ענו.

סיגל שהב: הטענה ש היא לגבי הדברים האחרונים.

סיגל שהב: בדקנו על מי יתגלגל הנטל ועל מי כובד המשקל, כשהתביעה תבוא ותבקש ייצוג, אפילו בינתיים, עד שיהיו תקנים בכל עבירה שבצדה מאסר.

סיגל שהב: הנטל הוא דווקא על הסנגוריה.

סיגל שהב: ביררתי הבוקר עם הסנגוריה, הסנגוריה ערוכה לקבל על עצמה את כל הייצוגים האלה, ואין בעיה.

סיגל שהב: חשוב היה לברר אם הולך להיות עומס מטורף על הסנגוריה, שהיא לא תוכל לעמוד בו, וביררתי הבוקר עם הסנגוריה בשיחת טלפון, ונאמר , שאין בעיה יצג את אותם אנשים בינתיים, עד לאותם תקנים ולאותם תקציבים שיימצאו.

סיגל שהב: בינתיים, בכל עבירה שבצדה מאסר אין להם בעיה יצג.

סיגל שהב: אפשר לעשות הפוך על הפוך, ובמקום לחוקק את הוראת השעה לקבוע, שבינתיים, בכל עבירה שבצדה עונש מאסר, אוטומטית יהיה סנגור.

סיגל שהב: ההגנה הזאת על זכויות אדם שהיועץ המשפטי העלה כאן מהמשרד לביטחון פנים, הרי כל נאשם, השאלה הראשונה שהוא שואל את הסנגור כשהוא מקבל את כתב האישום והוא רואה את העבירות שמיוחסות לו היא, האם יש כאן מאסר או לא.

סיגל שהב: עורך-הדין יודע לומר לו מה נהוג ומה לו, והוא זה שיגיד לו, במקרה הזה הוא צפוי למאסר או לא.

סיגל שהב: בינתיים, כדי לא לפגוע בזכויות אדם, כדאי שלא לאשר את הוראת השעה, ולאפשר ייצוג נרחב עד שיותקנו התקנים.

סיגל שהב: הקושי הטכני הוא, שהחלוקה שבין האיש שמחט אם להאשים ובין האיש שמחט על העמדה העונשית, היא לא ראויה, לדעתי.

מנחם בן-ששון: נצ"מ אדלסברג, תסבירי לנו בבקשה איך אתם עובדים, מה הבעיה.

מנחם בן-ששון: הצלחנו לבודד אותה.

מנחם בן-ששון: איך 15 תקנים יעזרו לך?

מנחם בן-ששון: אחרי זה נשמע גם מאגף התכנון איך הם נותנים לך את 15 התקנים, ואז נראה אם באנו על סיפוקנו או לא.

רחל אדלסברג: העברנו אך מסמך בשבוע שעבר, שבדיוק מתייחס לשיטת העבודה ולמה שנשאל כאן.

רחל אדלסברג: אני מבינה שאתם רוצים שאני אחזור על זה.

מנחם בן-ששון: אני יכול לקרוא אותו, אם את רוצה.

מנחם בן-ששון: אני פשוט אחרי שעתיים וחצי של ישיבה קודמת.

מנחם בן-ששון: בבקשה.

יצחק לוי: תרענני את זכרוננו.

רחל אדלסברג: באופן כל, מטרת החוק היתה שבית משפט לא יוכל לגזור מאסר בפועל מב שהנאשם יהיה מיוצג.

רחל אדלסברג: מטרת החוק אנחנו משיגים בכל מקרה.

רחל אדלסברג: זאת אומרת, החוק נכנס לתוקף.

רחל אדלסברג: מה שמבקשים לשנות, זה רק את הסעיף של המועד.

רחל אדלסברג: כיום זה לא המצב, היום בית המשפט יכול לגזור עונש מאסר.

רחל אדלסברג: היום התובע צריך להודיע לגבי נאשם חסר אמצעים, ויש כאן שינוי מהותי.

יצחק לוי: אגב, השינוי הזה היה כבר בתקנות.

יפעת רווה: לא, איסור על מאסר.

רחל אדלסברג: לפי התקנות, התובע צריך להודיע לבית המשפט, אבל בית המשפט עדיין יכול לגזור מאסר בפועל ולא למנות סנגור, אם הוא לא מוצא מקור.

מנחם בן-ששון: החוק הוא חוק מצוין, למרות שאדוני חתום עו.

רחל אדלסברג: החוק, בפעם הראשונה, מטיל חובה על השופט עצמו.

רחל אדלסברג: שופט לא יכול לגזור מאסר בפועל.

מנחם בן-ששון: אין כאן אף אחד טירון, כולנו בחוק.

מנחם בן-ששון: רוצי אל התכת, תגדירי את צורת העבודה, תגדירי מה אתם הולכים לשנות, ואחרי זה נראה מה 15 תקנים עושים לך.

רחל אדלסברג: כמו שאתם יודעים, אנחנו מטפם ב-85% מהתיקים הפים, שזאת כמות אדירה, כמות של 60,000 כתבי אישום בשנה, כשמדובר בסך הכול ב-280 תובעים, וזה כמעט בלתי אפשרי.

רחל אדלסברג: נכון להיום, כשתובע מכין כתב אישום לבית המשפט הוא בודק את הראיות, אם יש ראיות לכתב אישום, ואם יש עניין ציבורי.

רחל אדלסברג: כשתובע מתחיל תיק בבית המשפט, הוא לא נותן דעתו בכלל, כי אין צורך בשלב הזה של הכנת כתב האישום להתייחס לעמדה העונשית, מהו העונש הראוי.

רחל אדלסברג: מתי יושב תובע ובודק מה העמדה העונשית, או מהו העונש הראוי לעתור לבית המשפט.

רחל אדלסברג: כשהוא מתכונן ום הדיונים של ההקראה.

רחל אדלסברג: נאשם מודה או לא מודה, ואם הוא מודה, התובע צריך להיות מוכן עם עמדה עונשית.

רחל אדלסברג: זו שיטת העבודה.

רחל אדלסברג: מה יקרה אם החוק ייכנס לתוקף?

רחל אדלסברג: תובע שמכין את כתב האישום, כבר אז יזדקק להודיע מה העמדה העונשית.

רחל אדלסברג: מה הבעיה?

רחל אדלסברג: הרי החוק אומר לנו, שאם לא הודענו על כוונה לבקש מאסר בפועל, ואחרי תחילת המשפט שינינו את דעתנו, אנחנו צריכים להראות נסיבות שהשתנו.

רחל אדלסברג: זאת אומרת, צריך אישור בית המשפט וצריך נסיבות.

רחל אדלסברג: זה לא דבר שיכול להיעשות אוטומטית, ובטח לא מהנימוקים שלא היה זמן או לא שקלנו מספיק.

רחל אדלסברג: לא זאת מטרת החוק ולא אלה הנימוקים.

רחל אדלסברג: כאשר התובע מכין את כתב האישום, הוא יצטרך, כבר עם הכנת כתב האישום, להתייחס לעמדה העונשית, להכין בתיק חוות דעת מנמקת, אם הוא ביקש עונש מאסר או לא ביקש עונש מאסר, ומאיזה נימוקים.

רחל אדלסברג: כשהתיק יגיע לבית המשפט יכול להיות שינוי בנסיבות, ויש לנו הרבה מאוד תיקים עם שינוי בנסיבות.

רחל אדלסברג: כמו שאתם יודעים, אני מניחה , קיים פער גדול מאוד של זמנים ממועד הכנת כתב האישום והגשתו לבית המשפט ועד מועד ההקראה בבית המשפט.

רחל אדלסברג: פער הזמנים הזה יכול להיות בין חודשים בודדים לבין שנה, בבתי משפט מסוימים.

רחל אדלסברג: זה פער זמנים מאוד גדול.

רחל אדלסברג: בזמן הזה יש הרבה מאוד שינויים.

רחל אדלסברג: כשאנחנו שוקם מה העמדה העונשית הראויה, ההחלטה מורכבת מהרבה מאוד פרמטרים.

רחל אדלסברג: אל"ף, יש לנו העבירה עצמה, חומרת העבירה, נסיבות העבירה, היקף העבירה עצמה עם הנסיבות המיוחדות שלה.

רחל אדלסברג: זאת אומרת, אין כאן רשימת מכולת, לכל עבירה יש גם את נסיבות העבירה.

רחל אדלסברג: זה פרמטר אחד.

רחל אדלסברג: פרמטר נוסף זה נסיבות הנאשם.

רחל אדלסברג: מיהו הנאשם, מה ההרשעות הקודמות שלו.

רחל אדלסברג: במשך התקופה שאנחנו מדברים עה, עד לתחילת המשפט, שזו תקופה ארוכה, יש מקרים שנפתחים תיקים נוספים לנאשם.

רחל אדלסברג: לעומת זאת יש מקרים אחרים, שבהם נאשם משתקם, עובר טיפול גמילה, בני זוג שעוברים בינתיים טיפול זוגי עד למשפט.

יצחק לוי: כל אלה סיבות לשינוי החוק.

רחל אדלסברג: לא.

רחל אדלסברג: כל אלה נסיבות שמשפיעות על ההחלטה.

יצחק לוי: את אומרת שבעצם נכון יותר לקבוע את העמדה עם תחילת המשפט.

יצחק לוי: אז צריך לשנות את החוק.

מנחם בן-ששון: למה לא נשנה את החוק?

יצחק לוי: את רוצה שינוי חוק.

רחל אדלסברג: אני לא רוצה שינוי חוק, זאת היתה עמדתנו מלכתחילה, אבל בדיון שהתקיים בפני היועץ המשפטי לממשלה, שנכחו בו כל הגורמים, זו היתה החלטת היועץ המשפטי לממשלה, ואנחנו מקבם אותה.

רחל אדלסברג: אנחנו לא באים ומבקשים לשנות את החוק.

רחל אדלסברג: עמדתנו לא התקבלה.

רחל אדלסברג: מרגע שהתקבלה החלטת היועץ המשפטי לממשלה, אנחנו שותפים לעמדה הזאת.

יצחק לוי: בזה שקיבלתם את החלטת היועץ, הקבלה הזאת מחייבת שינוי בדפוס העבודה שלכם.

רחל אדלסברג: בוודאי, לכל אורך הדרך אמרנו, וגם פה בדיונים, שזה יחייב שינוי בדפוסי העבודה, ויש לזה השלכות תקציביות.

רחל אדלסברג: את זה תמיד אמרנו, זה לא דבר שאנחנו מעם בפעם הראשונה.

רחל אדלסברג: אמרנו את זה לכל אורך הדרך, גם בדיונים אצל היועץ, גם פה, גם בוועדת השרים לענייני חקיקה.

רחל אדלסברג: זו טענה שהענו מלכתחילה, זה לא משהו שפתאום נזכרנו בו עכשיו.

מנחם בן-ששון: השאלה היא לא שאלה רטרוספקטיבית.

מנחם בן-ששון: עכשיו השאלה היא ריאת ופרוספקטיבית.

רחל אדלסברג: התחלתי להסביר לגבי הטיעון לעונש.

רחל אדלסברג: אנחנו בודקים את נסיבות המקרה, בודקים את נסיבות הנאשם ואת כל השינויים, ובודקים גם את קורבן העבירה.

רחל אדלסברג: הרבה פעמים יש גם השלכות לקורבן העבירה.

יצחק לוי: כל זה נעשה לפני כתב האישום.

רחל אדלסברג: לא, זה מה שאני מסבירה.

יצחק לוי: זה לא משפיע על כתב האישום?

רחל אדלסברג: כשאני מקבלת תיק מיחידת החקירה, יש חומר ראיות בתיק, ואני מסתמכת על החומר שיש בעת הזאת.

יצחק לוי: את מודעת לכך שזה חלקי.

רחל אדלסברג: אני בודקת שני דברים: האחד, האם יש ראיות, והשני, האם יש עניין ציבורי בנסיבות האלה.

יצחק לוי: הבדיקה הזאת היא מאוד חלקית.

רחל אדלסברג: לא.

רחל אדלסברג: זו בדיקה שאני יכולה לעושת באותו רגע.

יצחק לוי: מבחינה משפטית היא בדיקה חלקית.

יצחק לוי: את אומרת שצריך לבדוק מה קורה עם הקורבן- - -

מנחם בן-ששון: כשאת עונה לו, תעני גם , האם קורה לכם הרבה פעמים שחשבתם, בשלב הראשון, שהולך להיות מאסר, ואחרי זה הסתבר שלא?

רחל אדלסברג: בוודאי, כל הזמן.

רחל אדלסברג: זה מה שאני אומרת, אני אומרת שנסיבות משתנות לשני הכיוונים, גם לגבי קורבן העבירה.

רחל אדלסברג: יש מקרים שבמהלך הזמן הוא קיבל איזה פיצוי, נסיבותיו השתנו.

רחל אדלסברג: יש קושי בהעדה מכל מיני סיבות.

רחל אדלסברג: אלה דברים שמשתנים עם הזמן, והתובע שמגיע לשלב שהוא צריך לגבש עמדה.

רחל אדלסברג: הוא מגבש על פי הנסיבות באותו זמן.

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת לוי, תרשה להנחות אותה בכמה שאלות כדי שנגיע לתכת.

מנחם בן-ששון: אני יודע שהחוק הוא שלך.

מנחם בן-ששון: מה שאתם אומרים לנו, ובזה פתחתי, דקה לפני שהגיע חבר הכנסת לוי, הכי פשוט להבנתי זה לשנות את החוק, למרות היועץ המשפטי לממשלה ולמרות כל האנשים האחרים, ולעשות משלב ההקראה ולא מהשלב הקודם.

מנחם בן-ששון: אני אהיה רגוע ב הוראת שעה, ואת תהיי רגועה.

מנחם בן-ששון: שאלה אחת קטנה היתה .

מנחם בן-ששון: עברו חמישה חודשים מאז שעשינו את החוק, איך התארגנתם עם החמישה חודשים הללו, מה כבר התחלתם לעשות, ומה תעשה לך השנה הקרובה מבחינת סדרי עבודה?

מנחם בן-ששון: אם זה ריא שתעבדי כמו שהיועץ המשפטי ביקש – טוב, אם זה לא ריא – חבל שאנחנו מדברים, כי בעוד שנה תבוא עוד פעם בקשה, ואז נשנה את החוק?

מנחם בן-ששון: בשביל מה?

מנחם בן-ששון: אני שואל את השאלה לא מתוך רוגז, עכשיו אני שואל את השאלה מתוך התפקחות.

מנחם בן-ששון: ספרי מה עשית בחמישה החודשים האחרונים, ומה תעשי בעוד 12 חודשים שיהיו לך.

רחל אדלסברג: אני מיד אספר, אני רק מפנה את תשומת הלב שלא סיימתי להסביר את סדרי העבודה, רק התחלתי בהשלכות.

מנחם בן-ששון: אני יודע, אבל אני רוצה לקצר לכיוון התכת.

רחל אדלסברג: מאחר שטענו שיש לזה השלכות תקציביות, פנינו לאג"ת במשטרה, ביקשנו מהם לעשות בדיקה, לקבוע מה ההשלכות התקציביות.

רחל אדלסברג: ביקשנו מהם לכמת את זה ולראות אם אנחנו צודקים, ולכמת לתקנים.

רחל אדלסברג: הקצין שיושב כאן איתנו, אילן גורן, קיבל את המטלה, והוא יסביר את העבודה שהוא עשה.

רחל אדלסברג: עשינו ניסיון.

מנחם בן-ששון: במם אחרות, מה שאת אומרת לשאלתי, שבינתיים דבר לא השתנה.

יצחק לוי: הם ניסו את העניין, ואז הם יכום להגיד מה חסר.

רחל אדלסברג: ניסינו לעבוד לפי החוק החדש.

נעמה בר-אור: בגלל הצורך לבצע הערכה פנימית כזאת, זה לא הספיק להיכנס לבקשה התקציבית לקראת שנת 2007, מפני שעדיין לא היתה לנו הערכה ברורה משלנו, ולכן מתבקשת ההארכה בשביל להכניס את זה לתקציב 2008.

מנחם בן-ששון: אם לא יכניסו את זה לתקציב 2008?

מנחם בן-ששון: הרי את יכולה, לפי הבנתי, עם 15 התקנים מחר בבוקר לעבוד אחרת.

רחל אדלסברג: ברגע שיהיו האנשים.

מנחם בן-ששון: אמרתי, אם תקב מחר 15 תקנים, את יכולה להפעיל את החוק.

רחל אדלסברג: כן.

מנחם בן-ששון: אגף תכנון.

אילן גורן: רחל אדלסברג אמרה פחות או יותר כל מה שנעשה.

אילן גורן: הסיפור פה התארך, ולא נכנסה הבקשה בגלל הצורך שלנו לבחון את הנושא ולהבין, לראות את שיטות העבודה שקיימות היום.

אילן גורן: ולבחון איך אנחנו נערכים לחוק.

אילן גורן: בסופו של דבר הגענו למסקנה שאין לנו ברירה, שאם אנחנו רוצים ישם את החוק כמו שהוא, אנחנו צריכים 15 תקנים.

אילן גורן: הדבר הזה לא נכנס לדרישה של 2007, כי הגענו למסקנות חודש אחרי שהדרישה הגיעה לאוצר, וזה כמובן לא יאושר בדיעבד.

אילן גורן: כרגע אין לנו אפשרות להביא את התקנים ב-2007 מהסל הפנימי.

אילן גורן: אם ב-2008 זה לא יאושר, או יש סיכוי, בצורה זאת או אחרת, או בצורה חלקית.

מנחם בן-ששון: מה זה "בצורה זאת או אחרת", תגיד דברים מוגדרים.

מנחם בן-ששון: האוצר לא יאשר.

מנחם בן-ששון: אני לא יכול לדבר בשמם, אבל אני זוכר מה שהם אמרו בדיון הקודם.

אילן גורן: כרגע לא, אבל אנחנו מגיעים לאוצר עם דרישות תקציביות מכל החוקים, וחלק מהם כן מקבם תקציב.

אילן גורן: זאת אומרת, שנצטרך, בתוך המשטרה, התקציבים שיובטחו לנו בעתיד, איכשהו לנתב.

מנחם בן-ששון: אני יכול לענות במקומך בצורה קצת אחרת?

אילן גורן: בקיצור, כרגע אין לנו מקורות לתקצב.

מנחם בן-ששון: נכון.

מנחם בן-ששון: התשובה היא שבשנה הקרובה אתם לא תתנו דבר וחצי דבר.

מנחם בן-ששון: בשנה הקרובה לא תיערך היערכות של ממש ביחידה של עורכת-הדין אדלסברג, ואילו בשנה אחריה, אם לא תקבלו מן האוצר, נראה מה יהיה.

מנחם בן-ששון: נציג האוצר, בבקשה.

מאיר בינג: קודם כול, אני מתנצל על האיחור, לא ידעתי שזה בסדר-היום, עברתי עו לפני כמה ימים.

מאיר בינג: אני לא רפרנט של המשטרה, אני רפרנט של משרד המשפטים ובתי המשפט.

מאיר בינג: התקשרתי לרפרנט של המשטרה ברגע ששמעתי את ההודעה מכם, הם נמצאים בתל-אביב, הם לא יכלו להגיע.

מאיר בינג: קודם כול, הסיפור הוא, שזה נקבע במועד הגשת האישום כדי יעל את התהך.

מאיר בינג: לא שמעתי בדיוק את כל הדברים של הגברת, אבל הוא נקבע על ידי עבודה משותפת של המשטרה, משרד המשפטים והנהלת בתי המשפט, ובכל מקרה כשמגישים הצעת חוק ממשלתית ראוי ידע.

מאיר בינג: איך ששמעתי את ההודעה בדרך לפה, התקשרתי ועצת המשפטית של בתי המשפט, לברר אם גם היא לא ידעה שעולה הדיון.

מאיר בינג: הנושא הזה הוא יותר יעל את המערכת, ופחות נושא תקציבי.

מנחם בן-ששון: לפרוטוקול אני רוצה לומר שהייעוץ המשפטי קיבל הודעה.

מנחם בן-ששון: הם קיבלו הודעה גם מאיתנו וגם הודעה אישית.

מנחם בן-ששון: יותר מזה?

מאיר בינג: אני לא רוצה להגן על אף אחד.

רחל אדלסברג: הם היו שותפים לדיון שבו התקבלה ההחלטה.

מאיר בינג: אני חוזר בי מדברי.

מאיר בינג: המטרה שזה נקבע בהגשת כתב אישום היא כדי יעל את התהך, שלא נגיע לדיון ראשון בפני שופט, אז התביעה תבקש מאסר והשופט יחט שהוא רוצה סנגור, והדיון יתבטל.

מאיר בינג: זה רק עניין של ייעול המערכת.

מאיר בינג: זה אמור לקצר את התורים בבתי המשפט.

מאיר בינג: לקבל החלטה זה פחות נושא של אגף התקציבים, וזה יותר נושא של תיאום.

מאיר בינג: אם אתם אומרים שזה תואם עם בתי המשפט- - -

יואל הדר: זאת הצעת חוק ממשלתית.

מאיר בינג: אני יודע, אמרתי שהרמתי טלפון לפה, בחמש הדקות האחרונות, ועצת המשפטית של בתי המשפט, והיא אמרה שהיא לא מכירה את זה.

יואל הדר: זאת הצעת חוק ממשלתית.

מאיר בינג: אם זה תואם איתם, אין שום בעיה.

מאיר בינג: לגבי המשטרה, הם הגיעו לסיכום תקציבי לא מזמן, הרבה אחרי שחוקק החוק, הם קיבלו תוספות תקציב לא קטנות בנושא של תיקוני חקיקה ספציפיים, מעל 10 מיוני שקם, ובמסגרת סדרי העדיפות שלהם הם היו יכום להקצות את המשאבים, ולא ברור למה כתב אישום של בקשת מאסר דורש תוספת תקנים.

מנחם בן-ששון: מר בינג, כששאלתי אותך שאלה דומה לפני כמה חודשים, ענית בלאו.

יצחק לוי: אני מתרשם שהבעיה פה היא יותר בעיה של ייעול, אני מצטער להגיד לכם.

יצחק לוי: מה שאתה משקיע לפני, אתה משקיע אחר כך פחות.

יצחק לוי: זה טבע הדברים.

יצחק לוי: אם לא צריך להגיש חוות דעת לגבי מאסר, ורק הצצה חטופה, ולראות אם יש ראיות ויש עניין לציבור, זה פחות עבודה בתיק, ואחר כך צריך לעבוד יותר.

יצחק לוי: אם צריך להגיש גם חוות דעת לגבי ענישה, מראש יעשו עבודה קצת יותר יסודית על התיקים, וזה יקל על העבודה אחר כך, גם אם יש פער של חודשים וגם אם יש נסיבות.

יצחק לוי: כלומר, כשיש עומס כזה, צריך להגיש כתבי אישום.

יצחק לוי: מגישים כתבי אישום, קודם כול מגישים, לא כותבים, אחר כך יש זמן, חודשיים, שלושה, שנה, ואז ישקלו.

יצחק לוי: לכן, לדעתי, זה עניין של ייעול.

יצחק לוי: האוצר איננו מבטיח את 15 התקנים.

יצחק לוי: כלומר, שהנתינה של שנה איננה מבטיחה שבעוד שנה יהיו 15 תקנים.

יצחק לוי: יכול להיות שיהיו לכם חמישה, יכול להיות שיהיו אפס, ויכול להיות שתצטרכו להתייעל בתוככם.

יצחק לוי: אני באופן אישי נגד העניין הזה, גם הבעתי את דעתי במאה שאני נגד ההצעה.

יצחק לוי: אני מציע שנאריך לחצי שנה, ובחצי השנה הזאת המשטרה תתארגן ותתייעל.

יצחק לוי: אם היא תקבל תקנים בסוף השנה – מה טוב, לא תקבל בסוף השנה – תישאר חצי שנה להתארגנות, או צריך להעביר מחוק לחוק, מתקציב לתקציב.

סיגל שהב: שום דבר לא אמור להשתנות בחצי השנה הזאת, כי לא יהיה להם תקציב.

יצחק לוי: לא תקציב, זה בעיה של ייעול, לדעתי, הם לא יקבלו תקציב, אין להם שום הבטחה לקבל תקציב.

מנחם בן-ששון: אני מעוניין לקבל בעוד חודש תוכנית עבודה שתגדיר איך אפשר ישם את הדברים, או מתוך תקני המשטרה או ממקור אחר.

מנחם בן-ששון: הנחת המוצא ש, שהאוצר לא נותן, לא לתכת הזאת.

מנחם בן-ששון: כך אמר האוצר כשחוקקנו את החוק.

מנחם בן-ששון: עורכת-הדין אדלסברג העלתה את הנושא.

מנחם בן-ששון: שאלתי גם בפומבי, ואחרי זה גם שאלתי את מר בינג בארבע עיניים, והיה ברור שזה לא יהיה סעיף תקציבי.

מנחם בן-ששון: זה עלה בצורה ברורה.

מנחם בן-ששון: אני לא יודע מי צריך לתת .

מנחם בן-ששון: אם אנחנו מאשרים את זה, שזה יהיה על דעת כך שאנחנו מקבם מהמשרד לביטחון פנים תוכנית עבודה, ואת תוכנית העבודה אפשר לעשות במהלך החודש הקרוב, כבר הגשתם את הצרכים שלכם, אתם יודעים איך אתם עובדים.

יצחק לוי: אתה מתכוון שנאשר את החוק בעוד חודש.

מנחם בן-ששון: אני לא רוצה לאשר בעוד חודש.

יצחק לוי: אם נאשר, הם לא יביאו תוכנית.

מנחם בן-ששון: הם כן יביאו, עוד לא קרה שלא הביאו, חוץ מאשר היועצת לענייני אנשים עם לקויות, שעדיין לא כיבדה את סיכום הוועדה, ואנחנו מחכים כבר כמעט חודש לדיווח, וזה פשוט כי היא שלחה מכתבים.

מנחם בן-ששון: עוד לא קרה שמישהו לא הביא לוועדה דין וחשבון בזמן.

אפרת רוזן: יש צורך להבהיר כמה דברים.

אפרת רוזן: נאמר כאן שהוראת השעה לא פוגעת בעיקרון של תיקון 49, שקובע איסור הטלת עונש מאסר בפועל על נאשם שלא מיוצג, וחשוב להבהיר שזה נכון כל עוד באמת ישיבת ההקראה מתנהלת כישיבת הקראה, כלומר, שאם באמת חושבים לבקש עונש מאסר בפועל, לא ממשיכים דיונים אחר כך ואין איזה ניסיונות.

אפרת רוזן: לפי החוק זה בלתי אפשרי.

אפרת רוזן: שמענו מנציגים בשטח, שלפעמים מנצם את ישיבת ההקראה לדברים אחרים.

אפרת רוזן: אנחנו, בייעוץ המשפטי, לא חוששים מזה, בגלל זה אנחנו גם לא חושבים שיש פה פגיעה בעיקרון, כיוון שהרבה מהדיונים הם דיונים מקדמיים, ואז יש בלאו הכי סנגור.

אפרת רוזן: אם זה לא דיון מקדמי לפי סעיפים בחסד"פ, אסור לעשות את זה.

אפרת רוזן: חשוב לנו להבהיר שהתפיסה היא, שלא משתמשים בדיון ההקראה לדברים אחרים, אלא באמת, ברגע שהתובע מגיש את ההודעה, זה נפסק.

נעמה בר-אור: לתביעה אין אינטרס שיתקיים איזה הך כאשר בוודאי ימונה סנגור והם יצטרכו לחזור.

אפרת רוזן: דבר שני, כשחוקקנו את תיקון 49, אני מזכירה למה אמרנו שזה יוגש עם כתב האישום.

אפרת רוזן: העמדה של הנהלת בתי המשפט באמת היתה שזה ימנע בזבוז של זמן שיפוטי.

אפרת רוזן: באמת יכול להיות שהוראת השעה הזאת כן תגרום לבזבוז זמן שיפוטי, לא מתפקידי איך אפשר לכמת את זה לתקנים או לכסף, אבל זאת היתה הסיבה המקורית שהוחלט על מועד הגשת כתב האישום.

אפרת רוזן: כשאנחנו קיבלנו את התיקון, העמדה פה, מסביב לשולחן, למרות שהמשטרה כל הזמן טענה לאורך כל הדרך שהם צריכים עוד כסף, היתה, שהתחילה תהיה מיידית, ורק בגלל התעקשות של הייעוץ המשפטי נתנו עוד חמישה חודשים, ולא בגלל ההיערכות לסדרי העבודה, אלא בגלל תקנה 4(א), שחשבנו שצריך להתאים אותה לחוק החדש.

אפרת רוזן: בחמשת החודשים האחרונים, ככל שידוע , לא תוקנה תקנה 4(א) כדי שתתאים להוראות החוק, היא לא תואמת לחלוטין להוראות החוק.

אפרת רוזן: שי צרפתי: אני מופיע במקומו של עורך-הדין ברק יזר, הוא פשוט שוכב עם דלקת ריאות.

אפרת רוזן: הוא זה שמטפל בנושא.

אפרת רוזן: אני מבין שהוא עדכן אתכם לגבי העמדה שלנו.

מנחם בן-ששון: אנחנו יודעים אותה מן ההיסטוריה, אנחנו זוכרים אותו מהדיון.

אפרת רוזן: יש שינוי בעמדה שלכם?

שי צרפתי: יש אותה עמדה כמו שהביע קודם.

אפרת רוזן: אותה עמדה מתיקון 49?

יואל הדר: לדעתי, אפשר לשלב את שתי ההצעות של שניכם פלוס תוספת מסוימת.

יואל הדר: אדוני מבקש מאיתנו להגיש בתוך חודש, ואני מבקש בתוך חודשיים- - -

מנחם בן-ששון: עם חודשיים אני יכול לחיות.

יואל הדר: תהיה גם סנקציה.

יואל הדר: אני מציע חצי שנה עם אופציה של הוועדה להאריך בחצי שנה נוספת, ובתנאי שנשכנע את הוועדה בתוך חודשיים שיש הצדקה לשנה.

מנחם בן-ששון: אני לא צריך את זה, הוועדה יכולה לחוקק חוק חדש ולבטל את הסעיף הזה.

יואל הדר: אני לא רוצה לעבור שוב דרך המליאה.

אפרת רוזן: העמדה העקבית של הייעוץ המשפטי של הוועדה, שאנחנו מתנגדים למנגנון כזה של הארכת תוקף של הוראות שעה.

אפרת רוזן: זה לא נראה לנו ראוי.

אפרת רוזן: או שאנחנו מחוקקים חוק מחדש בשלוש קריאות, או שקובעים מראש תקופה ארוכה יותר, בעיקר כשמדובר על תקופות של חצי שנה ושנה.

מנחם בן-ששון: אין בעיה, אני מוכן לתת לך חודשיים ומוכן לתת שנה.

מנחם בן-ששון: בזה עמדתי יותר רכה מעמדתו של בעל החוק, אבל אני מעוניין לקבל תוכנית עבודה מפורטת שאיננה תלויה בתוספת תקנים, כי לא תקבלו תוספת תקנים.

מנחם בן-ששון: אני אומר לפרוטוקול – אני לא יכול להבטיח, אני לא יודע מי יהיה בוועדה בימים הבאים – שלא תהיה הארכה של הוראת השעה.

מנחם בן-ששון: לכן אני מציע שתחשבו שוב, או אתם רוצים לבקש לשנות את החוק.

יואל הדר: אנחנו לא יכולים לבקש.

סיגל שהב: לא ברור , בהצעה הזאת, מה אמור להשתנות במסגרת הזמן הזה.

סיגל שהב: בתוך החודש הזה, גם אם נכתבו תוכניות, זה לא משנה, כי אין תקציב ולא יהיה תקציב בכל השנה הזאת.

מנחם בן-ששון: לשאלתך, מה שישתנה, שהמשטרה תיתן תשובה איך היא מביאה לשינוי דפוסי ההתנהגות ב תקציב נוסף.

סיגל שהב: חמישה חודשים לא מצאו פתרון, למה שימצאו עכשיו?

מנחם בן-ששון: חמישה חודשים הם היו עסוקים בדברים אחרים.

סיגל שהב: למשך הזמן שהוצע כאן לצורך הבדיקה שיחזרו לוועדה, ועוד יהיה להם זמן למקצה שיפורים נוסף, די בשלושה חודשים, לא מעבר לזה.

סיגל שהב: רציתי לעדכן שאנחנו מנהלים עתירה בנושא של חובת ייצוג, עוד משנת 1999, ובסוף חודש ינואר אנחנו אמורים להגיש הודעה לנשיאת בית המשפט העליון שדנה בעתירה לגבי מה השתנה ואיך בעצם החוק מיושם.

מנחם בן-ששון: התקנה או החוק?

אפרת רוזן: תיקון 49.

סיגל שהב: צריך להיות כאן תיאום.

מנחם בן-ששון: עד כדי כך?

אביטל מולד: ההצעה להוראת שעה הוגשה בהסכמתנו ובידיעתנו אחרי שעמדנו בפני אילוצים, כמו שכבר נאמר כאן.

אביטל מולד: בהתחשב בזה שלא פוגעים בצורה מהותית בחוק ובעקרונות החשובים שיש בו, נראה לנו שההארכה של שנה סבירה לצורך התארגנות.

רחל אדלסברג: במקור, ביקשנו שנתיים.

נעמה בר-אור: הבקשה שלנו במקור היתה שנתיים, בתקווה שכאשר יאושר תקציב 2008 כבר נספיק לתרגם את זה לתקנים.

נעמה בר-אור: הממשלה החטה על שנה, ועם זה התקדמנו כמובן.

נעמה בר-אור: מכיוון שהוצהר פה כמה פעמים שיש להניח שהמשטרה תצטרך להתארגן ב שום תקצוב נוסף, אני רוצה להזכיר שאנחנו עדיין לא מספידים את האפשרות הזאת.

נעמה בר-אור: מבחינתנו, לקראת משא-ומתן עם משרד האוצר על תקציב 2008, כן נבקש לתקצב את החוק הזה.

נעמה בר-אור: לעניין הזה, טווח של שנה הוא משמעותי.

מנחם בן-ששון: אני לא רואה הישג בזה שקיצצתם את השנתיים לשנה, ואני לא רואה הישג בזה שאחרי חמישה חודשים החוק לא עובד.

מנחם בן-ששון: היה צריך להיערך במודל.

מנחם בן-ששון: למשל, אם היתה אומרת נצ"מ אלדסברג שעבדתם במודל, ויש לכם מודל של 600 תיקים, שעבדתם עו בקצב כזה וכזה, וזה נתן תפוקה כזאת וכזאת, והנהלת בתי המשפט היתה אומרת שזה קיצץ את הזמן בכך וכך, אני מניח שהיה הרבה יותר קל לשכנע את חבר הכנסת לוי לתת שלוש שנים, לא שנתיים.

מנחם בן-ששון: מה שיש לנו היום, זה אפילו לא קדם ההתחלה.

מנחם בן-ששון: לכן מה שאני מבקש צור היום זה מה שהיה צריך צור קודם לכן.

מנחם בן-ששון: לא אני צריך ללמד אתכם איך עובדים, ומבקר המדינה כן יצטרך לעשות את העבודה, אני לא צריך לעשות את זה, כי הוא זה שיעשה את הביקורת על חוקים שייעשו.

מנחם בן-ששון: אני מבקש שנעשה את מודל העבודה עכשיו.

מנחם בן-ששון: זה לטובתכם, שתרוצו מהר לעשות את מודל העבודה.

מנחם בן-ששון: אחרי שהמודל הזה ייעשה בצורה נכונה תגידו לנו: הצלחנו.

מנחם בן-ששון: הרב לוי, נתפשר על תשעה חודשים.

יצחק לוי: אני איש פשרות.

שי צרפתי: בשל אי הבנה בינינו לבין המשטרה, ובעקות העובדה שהמשטרה חזרה בה מהסיכום איתנו, אנחנו מבקשים שלא תהיה הצבעה היום לגבי הנושא הזה.

רחל אדלסברג: אתה יכול להסביר מה שאתה אומר?

שי צרפתי: לא, כי עורך-הדין שמטפל בזה היה שותף לכל הסיכומים.

יפעת רווה: הנקודה היא לא הסיבה שבגללה, למיטב הבנתי, המשטרה ביקשה לדחות את החוק.

יפעת רווה: המשטרה ביקשה לדחות את החוק בגלל הנושא של מועד ההודעה.

יפעת רווה: מה שמטריד את הנהלת בתי המשפט זה סעיף 15א(2), שאומר: "מסר התובע לבית המשפט הודעה כאמור בפסקה (1), יודיע על כך בית המשפט לנאשם ולסנגוריה הציבורית".

יפעת רווה: בהצעה שלנו אין דחייה גם של הדבר הזה.

יפעת רווה: נושא ההודעה לנאשם הוא הנקודה שמטרידה את הנהלת בתי המשפט, והדחייה הזאת מטילה עהם בשלב הזה את החובה הזאת.

אפרת רוזן: לא הבנתי.

יואל הדר: אני חושב שצריך לכבד את עמדת הממשלה בעניין הזה.

יואל הדר: אין לך זכות לבקש דבר כזה.

יצחק לוי: זה חוק שעבר פה בוועדה לא מזמן, והיה מאוד לא נעים, גם , אבל בעיקר ושב-ראש הוועדה, להגיע למאה ולראות פתאום נייר.

יצחק לוי: אף אחד לא הכין אותו, אף אחד לא אמר שהחוק שיצא מהוועדה, רוצים לעשות בו שינוי, ופתאום עמד שר--

מנחם בן-ששון: עמד השר בר-און.

יצחק לוי: --השר בר-און במקום השר דיכטר, מגיש הצעה.

יצחק לוי: נזעקתי, הלכתי למנחם בן-ששון, ואחר כך בר-און אומר כמעט בלחש למיקרופון: אגב, אני מתנגד לחוק.

יצחק לוי: אמרו לי, אני לא יודע אם זה נכון, שהיתה כוונה להכניס את העניין הזה בחוק ההסדרים.

יצחק לוי: האם זה נכון?

מאיר בינג: לא ידוע לי.

מנחם בן-ששון: זה לא שם.

יצחק לוי: מה שקורה פה בין המשטרה להנהלת בתי המשפט זה מי יהיה יותר לחוץ, או מי יצטרך יותר להתייעל.

נעמה בר-אור: מבחינת הנהלת בתי המשפט המצב לא ישתנה.

יצחק לוי: אני מציע לקבל את ההצעה של תשעה חודשים.

מנחם בן-ששון: רבותי, ההצעה מסתכמת כדלהלן, אלא אם כן מישהו רוצה לערער עה במהות: אנחנו מקבם את ההצעה, רק משנים אותה לתשעה חודשים, על דעת כל הגורמים.

מנחם בן-ששון: אנחנו מקבם בתוך חודשיים, קרי, ב-1 בפברואר, מהמשטרה תוכנית עבודה מפורטת.

מנחם בן-ששון: אני מציע לכם לשלוח טיוטת הצעה קודם, ואני יודע שעורכת-הדין אדלסברג היא אישה חרוצה, היא תשלח את זה כבר מחר.

מנחם בן-ששון: בהצעת העבודה צריך להיות איך אתם נערכים להתמודד במהלך תשעת החודשים הללו בצורה מדורגת לכך, שבעוד תשעה חודשים, כשתפקע הוראת השעה, והיא תפקע, לענות על כל פרטי החוק ככתבו וכלשונו.

מנחם בן-ששון: האם למישהו יש ערעור מהותי?

מנחם בן-ששון: אתם תעשו את המהלכים שביקשתי מכם, כי הם למעלה ממידתיים.

מנחם בן-ששון: ההנחה שבתוך תשעה חודשים החוק נכנס לתוקפו.

מנחם בן-ששון: האם הדברים ברורים לכל האנשים?

מנחם בן-ששון: רבותי, מי בעד החוק?

מנחם בן-ששון: הצבעה בעד – פה אחד הצעת חוק סדר הדין הפלילי (הוראת שעה), התשס"ז-2006 אושרה, בכפוף לשינויים, ותעבור למליאה לקריאה השנייה והשלישית.

מנחם בן-ששון: פה אחד.

מנחם בן-ששון: רבותי, הישיבה נעולה.