ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 125, 2006-12-25 12:30

משה שרוני: אני פותח את הישיבה, תקציב סל התרופות 2007.

משה שרוני: רשות הדיבור למנכ"ל משרד הבריאות פרופ' אבי ישראלי, בבקשה.

אבי ישראלי: מבחינתי המצב הוא מאוד פשוט.

אבי ישראלי: הממשלה הקצתה לסל התרופות לשנת 2007 היא הקצתה את הכסף בשנת 2006.

אבי ישראלי: התרופות האלה נוספו לסל כבר במהלך חודש ספטמבר ואוקטובר, וזה התקציב שמיועד לסל התרופות לשנת 2007.

אבי ישראלי: על זה מדובר.

אבי ישראלי: כל דבר שיתווסף אני אשמח לחלק אותו.

אריה אלדד: תודה אדוני היושב ראש.

אריה אלדד: לפני מספר חודשים הגישו מספר חברי כנסת הצעות חוק פרטיות שעוסקות בעידכון סל הבריאות.

אריה אלדד: מדובר בחברי הכנסת דני נווה וחיים אורון ואפרים סנה, אחר כך חברת הכנסת אורית נוקד הרימה את הדגל, כשהוא הפך להיות סגן שר, וזבולון אורלב, ואלחנן גלזר ויצחק גלנטי ויצחק זיו ושרה מרום שלו, וסטס מיסז'ניקוב.

אריה אלדד: אני התבקשתי, לאחר שזה עלה בקריאה טרומית, ועבר במליאה בקריאה טרומית, אבל מי שהציע את ההצעה, חבר הכנסת דני נווה התחייב, ובעקבותיו שאר המציעים, להמתין לממשלה עד שהיא תגיש את הצעת החוק שלה או תאמר את דברה בקשר לחוק הזה, התבקשתי על ידי יושב ראש הוועדה לערוך אינטגרציה של כל הצעות החוק, קיימנו ישיבה בעניין הזה, הגענו לנוסח שמשותף ומקובל על כל המציעים, הגענו גם להחלטה שאנחנו מחלקים את תחומי העיסוק של עדכון החוק בשלושה תחומים עיקריים, כששניים מהם אנחנו מתכוונים, את השינוי הדמוגרפי ואת השינוי הטכנולוגי מתכוונים להגיש בשלב ראשון.

אריה אלדד: אבל חבר הכנסת נווה משך את הצעת החוק שלו בשלב הזה כי האוצר הזכיר לו את ההתחייבות שלו להמתין.

אריה אלדד: שאר החברים גם הם מחוייבים לאותה החלטה, ולכן אנחנו מחכים עד שהתקציב הנוכחי יעבור, ואז אנחנו נמשיך לקדם את הצעות החוק הפרטיות בנושאי עדכון סל הבריאות ברוח ההחלטות שהתקבלו בדיון הוועדה שעמדתי בראשה.

חיים אורון: אבי בעצם אמר את התמונה.

חיים אורון: אף אחד לא יכול להיות מופתע ממנה כי היא היתה מאוד ברורה בחודש מאי.

חיים אורון: כאשר עם הרבה מאוד תקשורת והרבה מאוד צלצולים משכנו את 2007 כאילו ש-2007 לא תגיע.

חיים אורון: כאילו שאין מחר.

חיים אורון: ואני מכיר וזוכר את מסיבות העיתונאים, שיש תקציב, הפעם התקציב הכי גדול שהיה מעולם שהוסף לסל התרופות.

חיים אורון: זה לא חוכמה להגיד שאמרנו, אבל צריך לפחות להסכים.

חיים אורון: היו מי שאמרו זה יחזיק מעמד פחות מחצי שנה.

חיים אורון: מהטעם הפשוט שלא הטכנולוגיה ובעיקר לא הצרכים של הציבור נעצרים על פי הקלנדר של תקציבי המדינה.

חיים אורון: ואם תיכנסו לוועדת הכספים, יש שם לוח שבעבר היה מצוייר עליו תקופה מאוד ארוכה השמן והרזה של ביבי נתניהו.

חיים אורון: הוא צייר את זה בכשרון הרבה יותר גדול מאשר אני כותב שם ואחרי כל דיון מה השר בא מבקש מוועדת הכספים להוסיף לתקציב משרדו, שבדרך כלל הוא הצביע בעדו בממשלה.

חיים אורון: והשורה השנייה בלוח הזה, השורה הראשונה היא שש מאות מליון שקל למשרד הבריאות והשורה השנייה היא ארבע מאות חמישים מליון שקל לסל התרופות.

חיים אורון: הישיבה בוועדת הכספים היום שהיו צריכים להצביע בה על התקציב נדחתה מסיבות שאתם שומעים אותם בתקשורת.

חיים אורון: היא תגיע, אולי הלילה, אולי מחר, אולי מחרתיים, אבל היא תגיע.

חיים אורון: ושם יהיה המבחן.

חיים אורון: הצעת החוק שחבר הכנסת אלדד הזכיר אותה קודם שהוגשה על ידינו ואני משוכנע שהיא הפתרון היחיד הנכון לכל מה שחוזר וקורה מדי שנה, או במהלך השנה, ולקבוע בחוק עדכון, יש מי שאומר שהוא נמוך מידי, אני לא מכיר הרבה אנשים שאומרים שהוא גבוה מידי, אבל זה איזה מספר שהתכנסנו אליו של שני אחוז, שבמונחים העכשויים היה אומר ארבע מאות שמונים, חמש מאות מליון שקל בשנה, כל שנה, לא על פי הטבלאות שמופיעות פה, כל שנה, וההנחה היא של אנשים שעוסקים בזה וכמה מהם יושבים פה שבשיעור הזה אם הוא יהיה רציף וקבוע אפשר להתמודד עם הקושי הזה, לא לספק אותו במאה אחוז, כי כולם, אלה שבחדר יודעים, התביעות בוועדת הסל, השני מיליארד והשלושה מיליארד, כמעט אין להם שיעור.

חיים אורון: אלא בסכום הזה אפשר יהיה פחות או יותר להתמודד.

חיים אורון: זה המצב שזה אומר היום.

חיים אורון: יש פה מספר חברות וחברים שיודעים, אני לא נכנס לאיזה תרופה, אני לא חושב שהכנסת צריכה לקבוע איזה תרופה עדיפה על פני תרופה אחרת, אני לא מכיר כרגע מנגנון נכון יותר מהמנגנון הקיים של ועדת סל התרופות.

חיים אורון: התפקיד שלנו בכנסת זה לתת להם סל גדול יותר כדי שלתוכו הם יוכלו להכניס את מקסימום התרופות והפרוצדורות שאפשר להכניס.

חיים אורון: אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה שכינס את הישיבה הזאת עכשיו, כי אלה הן השעות הכי קריטיות.

חיים אורון: אם בתקציב המדינה יישאר אפס, אז זה מה שיהיה.

חיים אורון: לא שהמאבק ייפסק, המאבק ימשיך.

חיים אורון: אם בתקציב המדינה ייכנס מספר כלשהו, זה יהיה יותר טוב מאפס, אם זה יהיה פחות מארבע מאות מליון, אתם רואים אני כבר ויתרתי על עשרים אחוז, אם זה יהיה פחות מארבע מאות מליון תישאר השנה בעיה קשה מאוד.

חיים אורון: לכן אם אני מסתכל סביב לשולחן הזה, אנחנו יכולים להתחייב פה באחד, שניים, שלוש אצבעות, צריך להביא לוועדת כספים ארבע אצבעות, מתוכן יש פה רק אחת, במליאת הכנסת צריך להביא עוד עשרים אצבעות.

חיים אורון: אם הן תהיינה אז יהיה.

חיים אורון: אם לא תהיינה, אני אומר לכם, בקשה אחרונה, יש לי לבקש ובזה אני מסיים.

חיים אורון: אל תאמינו לכל ההבטחות.

חיים אורון: יש מבחן, עכשיו נראה איך הוא נראה.

אריה אלדד: מה שאמרתי במשפטים הראשונים היה עדכון לגבי הסטטוס.

אריה אלדד: אני רוצה לומר את עמדתי איך אנחנו צריכים להתקדם בעניין.

אריה אלדד: חברי הכנסת שהגישו את הצעות החוק הפרטיות מחוייבים בהתחייבות שלהם שהצמידו אותם להתחייבות של דני נווה.

אריה אלדד: אבל הוועדה יכולה להגיש הצעת חוק מטעמה, היא פטורה בשלב הזה מהצעת חוק טרומית, היא יכולה להגיש אותה לקריאה ראשונה.

אריה אלדד: והיא יכולה להגיש את הצעת החוק הזאת מטעם הוועדה.

אריה אלדד: הוועדה יכולה להגיש הצעת חוק.

אריה אלדד: אם חברי הכנסת של הוועדה יסכימו,

משה שרוני: תביא את כולם אלי ואני אשכנע אותם,

אריה אלדד: אפשר להביא את נוסח הצעת החוק שגיבשנו באינטגרציה של הצעות החוק שמדברת על עיגון בחקיקה, וזה יבוא, יקודם כהצעת חוק של הוועדה, אנחנו יכולים להתקדם עם הדבר הזה.

אריה אלדד: אם אכן לא יהיה בתקציב 2007 כסף לסל התרופות, בסכומים שחבר הכנסת אורון דיבר עליהם, אנחנו יכולים לקדם את הצעת החוק מטעם הוועדה.

חיים אורון: אבל המכשול במסלול שאתה אומר שאז צריך חמישים חברי כנסת במליאה.

חיים אורון: אם יש חמישים חברי כנסת במליאה כבר אין בעיה, כבר מעבירים את החוק.

יורם בלשר: הסוגיה הזאת של עדכון סל התרופות עולה מדי שנה בשנה ומלווה לפעמים במחזות מבישים של שביתות רעב והפגנות של חולים, אני חושב שהצעת החוק של עדכון של שני אחוז, אני מקווה מאוד מאוד שתעבור ובכך ייחסכו כל המחזות הללו, אבל אנחנו כרגע עומדים לפני 2007, בשום מקרה הצעת החוק הזאת לא תתפוס ל-2007.

יורם בלשר: בוועדה השנה עמדנו בפני מצב, אני חבר הוועדה מיום הקמתה, עמדנו בפני מצב שגם יושב ראש הוועדה פרופ' שני לא היה מוכן לדון בתקציב הראשון שניתן, מאה שבעים מליון שקל, לאחר מכן בכל הסדרים ודיבורים עם ראש הממשלה ושר האוצר התקציב עלה לשלוש מאות חמישים מליון, וגם בסכום הזה אי אפשר היה להכיל את כל מה שצריך להכיל.

יורם בלשר: הסיבה היא מאוד מאוד פשוטה.

יורם בלשר: זה תשלום על חטא קדמון של שנת 2003 ו-2004, שהוקצו אז בשנתיים ששים מליוני שקלים במקום שש מאות מליוני שקלים לשנתיים, עשירית הסכום, ובעשירית הסכום אי אפשר היה להכניס הרבה תרופות.

יורם בלשר: ולכן בשנת 2006 שילמנו, האוצר שילם את מה שקרה ב-2003 ו-2004.

משה שרוני: אדוני, לא האוצר שילם.

משה שרוני: האזרחים משלמים.

יורם בלשר: נכון מאוד.

יורם בלשר: ואז מצאו את הפתרון הזה של הקדמת ארבע מאות מליוני השקלים של ההסכם הקואליציוני של מפלגת העבודה, משום מה חמישים מליון שקל נעלמו בדרך, והגיעו לוועדה רק שלוש מאות חמישים, זו באמת שאלה מה קרה עם חמישים המליונים האחרים, אבל לא בכך,

משה שרוני: אבל בטוח שחמישים מליון לא נוספו לזה?

יורם בלשר: בטוח.

יורם בלשר: לא לסל התרופות.

יורם בלשר: אבל כבר בזמן שהוועדה עבדה ב-2006 בחודש יולי היה ברור שכל המהלך החפוז הזה לנסות ולאתר תרופות נוספות ל-2007 הוא לא רציני, הוא לא ראוי, אי אפשר היה לעשות את זה בתוך חודש או שלושה שבועות, שאגף הטכנולוגיה של משרד הבריאות, שעושה עבודה נאמנה, הפעם הוא לא יכול היה לעשות את זה.

יורם בלשר: ולכן היה ברור לכל חברי הוועדה שאנחנו לא מדברים על תרופות של 2007, אנחנו מדברים על תוספת ל-2006.

יורם בלשר: אולי זה לא היה ברור למי שרקח את ההסכם הזה, אבל לחברי הוועדה היה ברור של-2007 לא יתכן ש-2007 תיוותר בלי תרופות.

יורם בלשר: ולכן אנחנו, בהסתדרות הרפואית, שאנחנו נמצאים במאבק הזה מדי שנה, כי אף פעם אין מספיק כסף, אנחנו הכנו רשימת תרופות, והיא מצוייה לפניכם.

משה שרוני: יש לי הצעה, ד"ר בלשר, אולי תשכנע את כל המפלגות לוותר על חמישים אחוז ממימון המפלגות בזמן הבחירות, ואז יהיה מיליארד שקל לסל התרופות.

משה שרוני: תשכנע אותם בבקשה.

יורם בלשר: אני אגיד לך כבוד יושב ראש הוועדה, בדרך לכאן תפס אותי נתן זהבי, בתכנית שלו, והוא ביקש אותי להביא את הרעיון של מיסוי הגרלות, זכיות במפעל הפיס ובמפעלים השונים להעביר אותם לטובת הסל.

יורם בלשר: גם זאת אפשרות.

יורם בלשר: אבל מה שאנחנו הגענו הוא שצריך כרגע תוספת של כמאתיים וחמישים מליוני שקלים.

יורם בלשר: עכשיו אנחנו לא מתכוונים,

משה שרוני: כמה אדוני חושב שצריך להיות בסל ל-2007 בבקשה?

יורם בלשר: ל-2007 צריך להיות שני אחוז, כארבע מאות שמונים מליוני שקלים.

יורם בלשר: זה מה שצריך להיות.

יורם בלשר: אבל תפסת מרובה לא תפסת, ולכן אנחנו באמת במשורה בחרנו את התרופות שאנחנו חושבים שאי אפשר לוותר ואסור לוותר עליהן לצורך התיעדוף שלהן, צריך לכנס את ועדת הסל, להאריך את המנדט שלה בעוד חודש חודשיים, כי הוא מסתיים בסוף דצמבר השנה, להאריך את המנדט והוועדה צריכה להתכנס ולדון בתוספת של התרופות, שאנחנו איתרנו או שמישהו אחר יגיש לוועדה, זה לא משנה.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: אני רוצה לתת את רשות הדיבור למובילי המאבק.

משה שרוני: בבקשה.

שירה חלפון: חלק מכם מכירים אותי וחלק לא, אני אציג את עצמי, אני התחלתי את המאבק על סל התרופות לפני שנתיים.

שירה חלפון: אני גרפיקאית במקצועי, לפני שנה איבדתי את שני ההורים שלי מסרטן.

שירה חלפון: שניהם תושבי קיבוץ, ארבעה ילדים, שני קצינים, אני יכולה להגיד שאני הכרחתי את אמא שלי לעבור את החוויה המבישה הזאת של קיבוץ נדבות ואני אוכלת את עצמי עד היום, כי אמא שלי נפטרה בצער רב, וגם אמרה לי כל הזמן שהיא לא מסוגלת להסתכל לאנשים בעיניים, כי היא מפחדת שכל המכרים שלה חושבים שמה שהיא רוצה מהם זה כסף.

שירה חלפון: אני הקמתי עם ידידי דוד זית את עמותת הקו האחרון לחולי סרטן המעי הגס, וככה יחד עם אנשים טובים, שחלק מהם כבר לא בחיים, אני מובילה את המאבק של חולי סרטן המעי הגס.

שירה חלפון: במקביל אני עשיתי הסבה מקצועית ולפני חצי שנה התחלתי לעבוד בארגון שנקרא חברים לרפואה, שככזה אנחנו עוסקים בניהול קרנות תרומה לאנשים חולים, הם עזרו לי לגייס את הכסף בשביל אמא שלי, ואנחנו עושים עוד דבר שנקרא תיווך תרופות, אנשים שנפטרו מתקשרים אלינו ואנחנו מקשרים, לה יש שלושה כדורים, כל אחד שווה אלף שקל, שולחים מישהו מתל אביב שילך לקחת כי הוא נפטר, ככה זה מה שאנחנו עושים, מלקטים תרופות מאנשים שנשארו, ואני רוצה להגיד לכם שהרשימה של הנזקקים היא כל כך גדולה, לאין ארוך, מהמקום שאני נמצאת.

שירה חלפון: הדרך היחידה שאני יכולה לעזור לאנשים היא או למשוך בכתפיים או לעזור להם לדפוק על דלתות עשירים ולנסות לגייס את העשרת אלפים שקל, חמש עשרה אלף שקל, כשהתרופה החודשית שלהם היא עשרים אלף שקל לחודש או יותר, או שמה שאני יכולה לעזור להם זה לנסות ללקט תרופות של אנשים מתים, בעיניי זה קטסטרופה.

שירה חלפון: עוד דבר שאני יכולה להציע לאנשים זה לנסות לגרום לאיזה חשיפה תקשורתית במקומונים שאולי תביא תורמים, שזה הדבר הכי נורא שאני יכולה לחשוב לעצמי, כי אנשים שמתמודדים עם המחלה הדבר האחרון שהם רוצים שמישהו ידע על המחלה שלהם.

שירה חלפון: אפשר לראות מהפעם הראשונה בעצם, הצלחנו להגיע למצב שחלק גדול מארגוני הבריאות פה בארץ יושבים ביחד ודופקים על שולחן, ואם אתם יכולים לראות פה תמונת מצב שבעצם כל מי שהוא סובל ממחלה כרונית, ואם זה הלופוס ואם זה הסכרת, ואם זה האסטמה, ואם זה הפרקינסון, ואם זה חולי סרטן המעי הגס או כל סרטן אחר, כי לפי דעתי סרטן זו מחלה שנחשבת היום כרונית, לא די שהוא לא מסוגל לכלכל את עצמו, כי הוא עסוק בלהילחם במחלה שלו, הוא נדרש גם לממן את הטיפולים שלו.

משה שרוני: גבירתי, יש כל כך הרבה אנשים שרוצים לדבר, בקיצור,

שירה חלפון: לך אבי ישראלי, אתה פגשת אותי בפעם האחרונה הבית הנשיא, במעמד עם שר הבריאות שלא היה פה, בשביתה של סרטן המעי הגס.

שירה חלפון: ישב שם רון שאביו צריך ארביטוקס, ואלה שאמא שלה צריכה אבסטין, ובמעמדך הבטיח שר הבריאות אל תדאגי, אנחנו נדאג שהכל יהיה בסדר.

שירה חלפון: אני רוצה להגיד לך שזה לא בסדר, זה לא בסדר שמשרד הבריאות לא דרש שקל כתוספת לסל לשנה הבאה, ולא יכול להיות שהחולים והרופאים יצעקו את מה שאתם לא צועקים.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: גב' פנינה רוזנצווייג עמותת נעמן בבקשה.

פנינה רוזנצוויג: דבר שהייתי רוצה להדגיש, מאז שחוקק חוק הבריאות לא עודכן סל השירותים לחולים את אותם טיפולים הפרא-רפואיים, שהם למעשה כל הטיפולים לשיקום ולשמירת הישגי השיקום של החולים הקשים.

פנינה רוזנצוויג: ולמעשה הסל כמו שהוא נראה היום בערך אפשר לשקם מתים בו, הוא לא רלוונטי, הוא לא מכיל בו לא שיקומים מתקדמים,

משה שרוני: מה זה רלוונטי אצלך, אם זה לא רלוונטי?

פנינה רוזנצוויג: שנים עשר טיפולי פיזיותרפיה לבנאדם שעבר אירוע מוחי בשנה, שזה טיפול פיזיותרפיה אחד בחודש זה אפילו לא לעג לרש.

פנינה רוזנצוויג: מה שאני מבקשת לפתוח פעם אחת את הנושא של סל השירותים לחולים הקשים ולעדכן אותו, ולא על חשבון, יש איזו שהיא מחשבה שמסתובבת במסדרונות לקחת מהנכים הקלים לטובת הנכים הקשים.

פנינה רוזנצוויג: זה גם לא כלכלי וגם לא מוסרי.

משה שרוני: זו שמועה לא נכונה.

משה שרוני: אני מצטער מאוד.

מידד גיסין: קודם כל אני רוצה לברך את יושב ראש הוועדה ואת הוועדה על קיום הדיון הזה.

מידד גיסין: כמו שאנחנו רואים את החשיבות של הדיון אני מעריך שגם הוועדה ראתה את החשיבות של הדיון, וההרכב של הנוכחים אני חושב שזה פעם ראשונה בהיסטוריה של הוועדה הזאת שכל כך הרבה עשרות נציגי ארגוני חולים משתתפים בישיבה.

מידד גיסין: ההתארגנות שקמה לאחרונה, של עשרות ארגוני חולים, רק ממחישה את החשיבות שאנחנו רואים במאבק הזה, וכמו שנאמר, אולי בשעה האחרונה.

מידד גיסין: אנחנו רואים את המאבק הזה מאבק במקרים מסויימים לחיים ומוות.

מידד גיסין: יש לנו שלוש דרישות לגוף הזה או לקבוצת כל הארגונים האלה, דרישות שחלקן כבר נמשכות הרבה זמן וכבר דיברו עליהן.

מידד גיסין: דרישה ראשונה זה תוספת של שלוש מאות מליון שקל, תוספת ל-2007.

מידד גיסין: ואני רוצה להסביר.

מידד גיסין: כמו שנאמר הובטחו שבע מאות מליון שקל ל-2006, כאשר העבירו שלוש מאות וחמישים מליון שקל ועדיין מחפשים את החמישים מליון שנעלמו, אבל העבירו שלוש מאות וחמישים מליון שקל לתקציב 2006.

מידד גיסין: אבל מעשית המימון שניתן ל-2006 הוא בסך הכל שלוש מאות ושישים מליון שקל, בגלל שהתרופות נכנסו בשלוש קבוצות, כמו שכבר נאמר.

מידד גיסין: זאת אומרת ששום שקל מתקציב 2007 שהועבר ל-2006 למעשה לא ניתן ב-2006.

מידד גיסין: הדבר השני, גם אם תהליך החקיקה של מנגנון העדכון, שכולנו מצפים שהוא אכן ימשיך בדרכו ויתקבל, ואני רק רוצה להזכיר את מה שאמר סגן השר דהיום אפרים סנה בוועדה שהוגשה כשהוגשו אז ההצעות, שאין לנו בעיה.

מידד גיסין: מאחורי ההצעות האלה עומדים שמונים חברי כנסת.

מידד גיסין: כי החמש הצעות שהוגשו על ידי קבוצות של חברי כנסת, גם אם התהליך הזה ילך כמו שאנחנו רוצים ואתם רוצים זה לא ייכנס לפני 2008.

מידד גיסין: ולכן חייבים לתת תוספת ל-2007 של שלוש מאות מליון שקל.

מידד גיסין: והדבר השלישי שקשור לשלושתם כמו שאמרתי זה עדכון הסל.

מידד גיסין: אתמול בתכנית טלויזיה שאלו אותי האם אנחנו נראה שוב השנה את המראות שראינו בשנה שעברה.

מידד גיסין: ואם שלושת הדרישות האלה לא יתקבלו אנחנו שוב נראה את הסיפור של שירה ואת כל הסיפורים האחרים, כולל שביתות רעב.

מידד גיסין: ואני מקווה שהוועדה אכן תקבל החלטה, ואחרי זה אכן ייכנסו, אנחנו דורשים שלוש מאות מליון, מישהו אומר מאתיים מליון, אני מקווה שייכנס סכום ראוי לתקציב 2007, ואכן הוועדה תתכנס או תמונה מחדש או תתכנס בהרכב הקיים שלה, כדי שתוכל לדון במהירות בתרופות שייכנסו.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: פרופ' נתן בורנשטיין, מנהל המחלקה הנוירולוגית בבית חולים איכילוב, בבקשה אדוני.

נתן בורנשטיין: אני מייצג את האיגוד הנוירולוגי ואת אר"י בעניין של תרופה שיכולה להציל חיים ולמנוע סבל עצום ונכות מחולים שאירע להם דמם תוך מוחי.

נתן בורנשטיין: עד היום אין טיפול לאנשים שקרה להם דמם תוך מוחי, שבץ מוח, פקיעה של כלי דם בתוך המוח, כולנו מכירים את זה לצערנו טוב בשנה האחרונה.

נתן בורנשטיין: הדבר הזה הוא איום לחולה, ארבעים עד שבעים אחוז מהחולים האלה נפטרים והיתר נשארים עם נכות עצומה.

נתן בורנשטיין: יש תרופה שנקראת נובו-סבן, שהיא תרופה שכיום מאושרת לחולי המופיליה, שמדממים, והוכחה בניסוי גדול שפורסם בעיתון מכובד, רפואי, כמועילה הן להציל את החיים של האנשים והן למנוע את הנכות.

נתן בורנשטיין: ואני חושב שזה הזמן להכניס את התרופה הזאת לטיפול ולאפשרות לטיפול בגלל העובדה שהתרופה הזאת היא היחידה כיום שאפשר לתת לחולים האלה.

אבי ישראלי: כמה זה עולה?

אבי ישראלי: באיזה מקומות בעולם זה ניתן?

אבי ישראלי: אם תוכל להביא ספרות שמצדיקה את מה שאתה אומר.

משה שרוני: קודם כל צריכים לבדוק איפה משתמשים בזה.

חיים אורון: בוועדת הסל אתם טועים בגדול.

חיים אורון: אנחנו צריכים להביא לכם כסף בשביל שאתם תחליטו.

נתן בורנשטיין: אם לא יחליטו על זה עכשיו אנחנו נחכה אחר כך שנה וחצי כדי שזה ייכנס.

משה שרוני: תודה רבה אדוני.

משה שרוני: חבר הכנסת רביץ בבקשה.

אברהם רביץ: אני לא רוצה לדבר הרבה.

אברהם רביץ: רק להגיד כמה דברים מועילים.

אברהם רביץ: תראו, אני אומר את זה לחברי הכנסת שיודעים מה מתרחש כאן במליאה.

אברהם רביץ: אז אנחנו יודעים היטב כיצד ומי מסוגל לכופף את הממשלה כדי שיעשה שינויים בתקציב.

אברהם רביץ: ולצערי הדברים מונחים כך, לכל אחד יש את הבייבי שלו, או את המחוייבות החברתית שיש לו, ולצערי הרב לכל נושא הרפואה, כולם, יש שמונים חברי כנסת, אבל אין עשרה.

אברהם רביץ: זאת אומרת שמרגישים עצמם שהם מחוייבים לעניין הזה כפי שהם פועלים בעניינים אחרים.

אברהם רביץ: אני עושה מעשה לא הגון כאן עכשיו, אבל אני אעשה את זה.

אברהם רביץ: אני חושב שעניין הרפואה זה עניין דתי לחלוטין.

אברהם רביץ: פשוט עניין דתי.

אברהם רביץ: נוגע במצוות מן החמורות ביותר של הצלת נפשות.

אברהם רביץ: ושום מפלגה דתית לא לקחה את זה כבייבי שלה כפי שמפלגות דתיות יודעות להיאבק, ובצדק, על נושאים שקרובים לענייני הדת וקרובים בכלל למציאות החברתית שלנו כאן.

אברהם רביץ: קשה לי לפנות אל הנציג שלי בוועדת הכספים, כי אנחנו באופוזיציה, אז זו לא תהיה חוכמה גדולה אם הוא יצביע נגד.

אברהם רביץ: אבל מה שאני באמת פונה מכאן לידידי נציג ש"ס בוועדה עכשיו, אני חושב שבידכם יכול להיות גם כן לשון המאזניים בעניין הזה.

אברהם רביץ: זה עניין דתי.

אברהם רביץ: אפשר לשאול את הרב, יכול להיות שעל זה ויהי מה צריך להצביע על התוספת המינימלית שהוצגה כאן ולהפוך את זה לעניין של כל המפלגות הדתיות, של דגל דתי שנלחם בעד הנושא הזה של הצלת נפשות.

אברהם רביץ: אני דרך אגב פונה גם למפד"ל, למפד"ל מלחמה גדולה וצודקת על ענייני החינוך הציוני.

אברהם רביץ: זה גם חינוך ציוני.

משה שרוני: תודה.

משה שרוני: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת הרב רביץ זרק כאן כפפה והוא בטח מצפה שאני ארים אותה.

דוד אזולאי: אז אני יכול להגיד לך שאני חושב שאתה מספיק ותיק בבית הזה ואתה מכיר את הדרכים, לאן הן מובילות ואיך הן מובילות כדי להגיע להחלטה שאתה מבקש.

דוד אזולאי: אני מאוד מכבד אותך,

משה שרוני: הבעיה חבר הכנסת אזולאי שהדרכים מובילות לרומא ולא לסל.

דוד אזולאי: אחר כך תשמע אותי שיש לי הצעות אחרות.

דוד אזולאי: חבר הכנסת הרב רביץ אני מאוד מכבד אותך, לכן לא הייתי רוצה לנהל איתך כאן את הויכוח, אבל אני אעשה את זה מבטיח לך בארבע עיניים.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אני רציתי לשאול כאן, אחד הרופאים העלה שישנן תרופות ללא עלות, מדוע הן לא נכנסות לסל, הייתי מבקש לשמוע את תשובתו של המנכ"ל.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אלדד דיבר פה על הצעת חוק משותפת לכל החברים.

דוד אזולאי: אני לא יודע למה צריך לחכות עד לאחר אישור התקציב.

דוד אזולאי: הרי אפשר להביא את זה במיידי.

דוד אזולאי: אפשר להביא את זה השבוע, ולא לקשור את זה לתקציב.

דוד אזולאי: ואז להפעיל לחץ על הממשלה.

דוד אזולאי: וגם אנחנו נצטרך לשקול את העניין הזה בשיא הרצינות.

דוד אזולאי: דבר נוסף, היום בוועדת שרים לענייני חקיקה ישנה הצעת חוק שלי בעניין פטור ממע"מ, פטור מעמלה על כל התרופות מצילות חיים.

דוד אזולאי: אני כרגע לא יודע מה התשובה אבל אני חושב,

משה שרוני: זה עדיין לא מעלה את הסל.

דוד אזולאי: זה לא נותן תשובה אבל זה יכול לתת לפחות מענה חלקי לאותם אנשים שנמצאים במצוקה.

דוד אזולאי: ודבר האחרון, הייתי כאן מבקש ממנכ"ל משרד הבריאות שיאריך את המינוי של ועדת הסל, כי מה שיקרה, אנחנו נמשיך לנהל כאן מאבקים, יהיה כסף בסופו של דבר, ואז נחכה להקמת ועדת סל התרופות, ואנחנו יודעים כמה זמן זה ייקח.

דוד אזולאי: לכן הצעתי קודם כל להאריך את המנדט של ועדת הסל בעוד חודשיים שלושה לפחות, עד שייגמרו הדיונים על התקציב.

משה שרוני: חבר הכנסת אזולאי, אם יאריכו את המנדט זה לא נותן כסף.

משה שרוני: קודם כל צריכים כסף.

דוד אזולאי: אבל כשיהיה כסף לא תהיה לך ועדה.

משה שרוני: ועדה תמיד תהיה, אל תדאג.

דב חנין: אדוני היושב ראש, אני מברך על קיום הדיון הזה, אבל אני חייב לומר לכם בכנות שאני יושב פה בהרגשה מאוד מאוד קשה.

דב חנין: אני יושב פה בהרגשה קשה משתי סיבות.

דב חנין: סיבה ראשונה היא שבכלל תקציב הבריאות בישראל לוקה בחסר בגדול.

דב חנין: אנחנו מדברים כרגע על שר התרופות ואני אומר מייד כמה מלים בעניין הזה.

דב חנין: אבל כל מערכת הבריאות בישראל מנוהלת כאילו שהיא צריכה לעבור איזו שהיא דיאטה רצחנית.

דב חנין: אני יודע שאפילו לדוגמניות היום יש הוראות שדיאטה מסויימת מזיקה והן צריכות לעבור אישור שהן לא עוברות דיאטה יותר מידי מחמירה.

דב חנין: אבל את מערכת הבריאות אצלנו כנראה מנסים לאלץ בשיטה של אותו סוס שניסו לחנך אותו שלא לאכול, וכמעט הצליחו, עד שהסוס מת.

דב חנין: מכאן לנושא של סל התרופות.

דב חנין: גם פה ההרגשה היא קשה.

דב חנין: ההרגשה היא קשה כי התחושה היא שהממשלה לא למדה שום דבר.

דב חנין: הרי לפני חצי שנה, קצת יותר מחצי שנה היו פה המראות הקשים שחלק מחברי הכנסת ראו אותם, והזדעזעו מהם.

דב חנין: ובאמת הזדעזעו מהם.

דב חנין: כי אני דיברתי איתם ואני יודע שהם הזדעזעו מהם, של החולים הקשים שישבו פה מול הכנסת, בגן הורדים, ולחמו על חייהם, והיתה איזו שהיא הרגשה שאולי בכל זאת הכאב הזה והסבל הזה יעשה משהו.

דב חנין: מסתבר ששום דבר לא קרה.

דב חנין: אנחנו חזרנו בדיוק לאותה תחנה גרועה שבה אנחנו היינו.

דב חנין: דיבר פה יושב ראש ההסתדרות הרפואית על שנת 2003-2004 שהיא היתה שנה רעה מאוד לישראל.

דב חנין: יש כאלה שמתגעגעים עכשיו לכלכלה ההיא, אז אני אומר לכם, זו היתה כלכלה איומה, והיו גם החלטות חברתיות איומות, ובין היתר בנושא הבריאות, ובין היתר בנושא סל התרופות, וכך נוצר לנו אותו חסר כיס גדול בסל התרופות שאחר כך גררנו אותו.

דב חנין: ועכשיו בעצם הולכים לחזור על אותו סרט.

דב חנין: הרי מה הולך להיות בתקציב 2007, שוב לא נותנים תקציב של התקדמות, של תיקצוב ראוי לסל התרופות, של הכנסת טכנולוגיות חדשות.

דב חנין: אנחנו חוזרים בדיוק לסרט הנורא של 2003-2004, שחשבתי שכבר אותו לפחות אנחנו לא נרצה לראות פעם נוספת.

דב חנין: אדוני היושב ראש, כאשר הממשלה לא מתפקדת, ולצערי הממשלה לא מתפקדת בנושא הזה, הכדור נמצא בידינו בכנסת.

דב חנין: הכדור נמצא בידינו בכנסת, אתה הזכרת את נושא הצעות החוק, אני בהחלט בעד, כל הצעות החוק האלה של מנגנון העידכון האוטומטי הן הצעות ראויות, ברוכות, וצריך לקדם אותם.

דב חנין: זה לא יתן תשובה ל-2007.

דב חנין: ל-2007 התשובה אדוני היושב ראש היא תשובה מאוד פשוטה.

דב חנין: נגיש אנחנו, תגישו אתם אדוני היושב ראש, אני לא חבר הוועדה הזו, אני פה אורח, אני כאורח מרשה לעצמי לפנות אליכם חברי הוועדה ולבקש לכם או להציע לכם להגיש ביחד, כל חברי הוועדה, הסתייגות קולקטיבית, שחתומים עליה כל חברי הוועדה, לסעיפי התקציב שנוגעים למשרד הבריאות, ולהשתדל, זו התחנה הראשונה, ולהשתדל לגרום לכך שלפחות סיעות שלכם, סיעות של חברי הוועדה יצביעו בעד ההסתייגות הזו כך שההסתייגות הזו תעבור בכנסת.

דב חנין: אני אדוני היושב ראש רוצה לסיים ולומר, יש כאן לפנינו מסמך שאומר שעדכון סל שירותי הבריאות הוא הגנה על זכויות האדם.

דב חנין: זה נכון, זה הגנה על זכויות האדם.

דב חנין: יותר מזה, זה הגנה על חיי האדם, זה הגנה על כבוד האדם, כל הדברים, כל הערכים העמוקים ביותר, החשובים ביותר של החברה שלנו, זה המבחן שלהם.

דב חנין: אני מקווה שנדע לעמוד בו.

אירית רגב: אני מבקשת להסביר מדוע אנחנו מבקשים את התכנסות הסל ממנכ"ל משרד הבריאות ולמה זה חשוב, בנוסף לנושא של התקציב שכבר דיברו חבריי.

אירית רגב: הבעיה שלנו היא שבתוך ההערכה הזאת אפשר יהיה לחשוב לטווח ארוך מה עושים עם אותם חולים שהם לא נכנסים כרגע לסל.

אירית רגב: איך אנחנו פותרים את הבעיה עם קופות החולים השונות, שחלקן אפילו מוכנות לתת, או לא מוכנות לתת, אני לא מתכוונת לדבר עכשיו בשם ארגון הלופוס על הסלספט, שזה הזכות לרבייה, שמדינת ישראל בעצם שוללת מאנשים, או דברים כאלה.

אירית רגב: יש כאן כל מיני בעיות ספציפיות שכרגע ההסתדרות הרופאים, אר"י, באמת עשתה יפה, הגישה רשימה.

אירית רגב: יש חולים אחרים שעדיין לא נכנסו.

אירית רגב: יש כאן תהליכים שהם לא רק הנושא, ומי כמוך יודע את זה.

אירית רגב: ועדת השר בשנה שעברה היא היתה דבר מביש.

אירית רגב: לאור העובדה, חזרה, הלכה, חזרה, הלכה.

אירית רגב: המראות של שירה והוריה, שלפחות אחד מהם אני אישית מכירה טוב, והלב נקרא,

משה שרוני: גבירתי, לא לחזור על דברים שנאמרו כאן, באמת, מה את מציעה, זה הכל.

אירית רגב: אני מציעה, ראשית לתת מנדט לוועדת הסל.

אירית רגב: דבר שני להגדיר בוועדה עצמה שיתנו את הדעת בכל זאת להכניס נציגים של ארגוני הבריאות.

אירית רגב: דבר שלישי, שהוועדה תשב, עם קופת חולים, ויעשו סדר איך מחלקים את התרופות שאינן בסל.

אירית רגב: כי אנחנו יודעים שחלק כן נותן מימון בקופות וחלק לא נותן.

אירית רגב: ואז לפחות יהיה לנו שקט קצת.

גדעון נאור: שמי ד"ר גדעון נאור, אני יושב ראש עמותת נמ"ג, שהיא מייצגת כמעט מאה וחמישים אלף חולים, קשישים כולם, במחלת AND, שהיא עיוות מרכז הראייה, כלומר עיוות הראייה המרכזית.

גדעון נאור: לכן לא ראיתי גם כשנתת לי רשות דיבור.

גדעון נאור: המחלה היא תורשתית, היא ללא ריפוי, וזהו איבוד הדרגתי של ראיית פרטים, כאשר זה הגורם הגדול ביותר בעולם המערבי לקבלת תעודת עיוור או לעיוורון לגלי.

גדעון נאור: מאחר והמחלה היא ללא ריפוי, בעשר השנים האחרונות התחיל משהו שנקרא עצירה, בלייזר חם, שמחיר העצירה היה קילקול נוסף.

גדעון נאור: מאז חמש שנים הומצא עוד דבר, שזה לייזר קר, הטיפול הפוטו-דינמי, שעצר אבל בהרבה מקרים לא עצר, הוא עצר רק בששים שבעים אחוז וההתדרדרות לתעודת עיוור הלכה והמשיכה.

גדעון נאור: זה חצי שנה שהתגלתה תרופה שנקראת לוסנטיס, אשר אושרה ביוני על ידי ה-FDA של ארצות הברית.

גדעון נאור: התרופה הזאת היא מהפיכה מסויימת, אולי יותר ממסויימת, מהפיכה, מפני שהיא עוצרת עד תשעים, תשעים וחמישה אחוז את המשך ההתדרדרות.

גדעון נאור: אמנם עם הנזק שכבר קרה, אבל עוצרת שם, לעומת ה-PDT שעשה את זה בששים עד שבעים אחוז בלבד.

גדעון נאור: והמהפיכה היותר גדולה שמאז גילוי המחלה ומאז המאות שנים שסובלים ממנה זה לראשונה בהיסטוריה שיש שיפור.

גדעון נאור: שיפור מסויים.

גדעון נאור: אנשים רואים, חלק מהמטופלים, כארבעים אחוז, כמעט חצי, רואים שש שורות יותר אצל רופא העיניים, חלק מהם, ויש מכתבים בידינו, גם בארץ וגם בעולם המערבי, על החזר רשיונות נהיגה, שזה דבר אדיר שלא היה כמוהו.

גדעון נאור: התרופה הזאת איננה בסל, ובקשתנו היא שהיא תיכנס בצורה מסודרת.

גדעון נאור: אין צורך בתוספת כסף, מפני שהמליונים שהוקצבו לתרופה של ה-PDT, שרק עצרה בחלק, הם במחצית או שלושת רבעי פנויים עכשיו.

גדעון נאור: אם זה לא יהיה אז תמשיך ההתדרדרות והבקשה שזה ייעשה בשני תנאים.

גדעון נאור: אלף זה ללא כסף, מפני שזה לאותה תרופה, לאותן החברות ובעיקר לאותם החולים.

גדעון נאור: הבקשה שזה ייעשה על ידי כך שכפי שהובטח לנו על ידי משרד הבריאות שמנסים, שזה ייעשה בתנאי, אישור סל להכניס את זה בתנאי, אבל רק בתנאי שלפני כן יהיה אישור כניסה לשימוש של התרופה בארץ.

גדעון נאור: והדבר השני שאפשרי שיהיה איזו שהיא עקיפה זמנית לחוק שאיננו מאפשר שימוש בתרופות או בתרופה אחרת שהיא כיום זולה, היא עולה כמה מאות שקלים כל טיפול לעומת אלפיים דולר כל טיפול.

מנדי לייטון: אני קודם כל חושבת שזה לא המקום, כמו שכבר חבר הכנסת אורון אמר, זה לא המקום לפניות מסויימות.

מנדי לייטון: כל הכוח של הקיום שלנו פה זה שאנחנו ביחד, ארגונים מתחומים שונים, לא משנה מה האינטרס הספציפי, כולנו פה בדרישה בנושא המאבק.

מנדי לייטון: אני רק רוצה להעלות נושא מסויים שהתחיל בוועדת הסל של 2006, ואני חושבת שמאוד חשוב שתבוא פניה או ציון מוועדת עבודה רווחה ובריאות על הנושא שהצלת חיים זה לא הדבר היחידי ששווה ערך להשקעה כספית, ומתן יכולת לחיות, מכל מיני סיבות, ואני לא אכנס אליהם, מאוד חשוב, וכפי שאמרתי רואים שזה התחיל בסל 2006, מאוד חשוב שאתם תתעקשו על הצורך להתייחס גם למה שקוראים איכות חיים אל מול הצלת חיים.

עדינה מרקס: אני יושבת ראש האגודה לזכויות החולה.

עדינה מרקס: אני רוצה להעלות פן אחר לכל הדיון הזה.

עדינה מרקס: הדיון הזה הוא מאוד עצוב.

עדינה מרקס: חמישים ושניים חברי כנסת חתמו, בסיבוב הקודם, בקדנציה הקודמת, על הצעת חוק לעידכון סל התרופות בשני אחוז.

עדינה מרקס: שום דבר לא קרה מזה.

עדינה מרקס: אתם לא מריחים את הציניות שבכל העניין הזה?

עדינה מרקס: יש פה משחק פוליטי בחיים של חולים, והמדינה בעצם עומדת ומנסה להפריט את הבריאות שלנו.

עדינה מרקס: למה אני מתכוונת, כשאדם צריך תרופה מצילת חיים ואיננה נמצאת בסל, יש לו שתי ברירות.

עדינה מרקס: האחת היא לא לקבל את התרופה הזאת, והשנייה לפנות לנדבנים.

עדינה מרקס: יש קרן עופר, יש קרנות אחרות.

עדינה מרקס: במקום שהתרופות האלה תהיינה בסל ותינתנה לפי אמות מידה רפואיות היום אנחנו נגיע לכך שכל מיני קבוצות אזרחים שיש להם כסף, כדי לקדם נושאים שלהם יתרמו כסף לתרופות.

עדינה מרקס: ולהיכן מגיעה המדינה בדברים האלה, להיכן אנחנו מגיעים.

עדינה מרקס: לכך שאנחנו נצטרך לפשוט יד?

לאה וופנר: שמי לאה וופנר, אני מנכ"ל ההסתדרות הרפואית ואני יושבת גם בוועדת הסל ביחד עם ד"ר בלשר.

לאה וופנר: אני רוצה להגיד שלושה דברים.

לאה וופנר: הדבר הראשון שעלו פה המון נקודות חשובות, והנקודה הכי חשובה והכי מהותית לכרגע זה כסף לסל.

לאה וופנר: כל שאר הדברים אפשר לקיים הרבה מאוד דיונים, אנחנו נמצאים עכשיו דקה לפני הכרעת התקציב, וצריך שיהיה כסף ל-2007.

לאה וופנר: ואני מציעה שנתרכז בזה.

לאה וופנר: לגבי הסיפור של הכסף אני רוצה להגיד שני דברים שמאוד חשוב לדעת אותם.

לאה וופנר: אחד, לחבר הכנסת אורון, כל מי שישב בוועדת הסל, היו שם דיונים, ואני מציעה שתקחו את הפרוטוקולים ותראו אותם, היתה הסכמה של כל חברי הסל, של כמעט כולם, שאנחנו לא מדברים על 2007, מאחר ואם היה 2007 האנשים היו מוכנים לא להמשיך את העבודה שלהם.

לאה וופנר: ונאמר לנו במפורש שזה ל-2006 וב-2007 נראה מה שיש.

לאה וופנר: אני מציעה שהפרוטוקולים של ועדת הסל יופצו לכל חברי הכנסת, ותראו מה נאמר לנו.

לאה וופנר: האוצר דרש שזה יהיה 2007, כל החברים אמרו אנחנו לא מסכימים לדון ב-2007.

לאה וופנר: זה דבר אחד.

לאה וופנר: דבר שני, אם טעינו במחשבה שלנו ונהגנו לא בסדר זה לא משנה את הסיטואציה שכרגע ישנן תרופות שצריכים להכניס אותן, ואי אפשר להגיד שהתקציב סגור.

לאה וופנר: כי עובדה שברגע האחרון כולם מוציאים למטרות טובות וראויות כסף מכל מיני מקומות.

לאה וופנר: זה לא שהכל נסגר ואי אפשר להזיז וזה קשיח.

לאה וופנר: כשם שמחפשים ומוצאים כספים לנושאים אחרים, ואני לא רוצה להמעיט מאף נושא, נושא קואליציוני כזה או אחר, אני משוכנעת שאפשר למצוא כסף בשביל לפתור לפחות חלק מהבעיות שהוצגו פה.

משה שרוני: גבירתי, יש לי שאלה אליך, מה התפקיד של קופות חולים, שכולנו מבוטחים, משלמים כל החיים שלנו, לא משתמשים בקופת חולים בכלל, כשמגיעים לגיל מסויים אנחנו זקוקים, איפה הם נמצאים.

לאה וופנר: אני לא מייצגת את קופת חולים ולא הייתי בשם קופת חולים, זה דיון שצריך לדון בו.

לאה וופנר: אדוני, אנחנו גם מנהלים על זה מאבק מול קופות החולים.

משה שרוני: כן, רואים את זה.

משה שרוני: תודה רבה.

דליה אור: אני מארגון צב"י, צרכני בריאות ישראל, ובמקור מאיגוד סיסטיק-פיברוזיס.

דליה אור: אני רוצה לחזור לדבר העקרוני.

דליה אור: הנושא של עדכון הסל הוא דבר שאסור שהוא לא יתמשך.

דליה אור: בשנה הבאה חייבים להעביר את הצעת החוק הזאת.

דליה אור: ואני אסביר לך למה.

דליה אור: לי יש אמון מלא בוועדת הסל.

דליה אור: אני חושבת שזה באמת מנגנון טוב.

דליה אור: אבל אני יודעת בוודאות שנעשו שם טעויות.

דליה אור: בגלל שאני ליוויתי הרבה מאוד קבוצות של חולים,

משה שרוני: ראית בנאדם שלא עושה טעות?

דליה אור: בבקשה, אל תתקוף אותי כמו שתקפת את לאה, זה לא היה נכון.

דליה אור: אני רוצה לתת לכם דוגמא, כשאין מערכת שיודעת, אין ועדה שיודעת שהשנה יש לי שלוש מאות, בשנה הבאה יש לי שלוש מאות ואחריה יש לי שלוש מאות אין שום אפשרות לעשות תכנית.

דליה אור: ולכן כל הזמן מנסים לתפוס את מה שיכולים בסכום הקיים.

דליה אור: אני ראיתי אישורים של הוועדה שאישרו מזון תרופתי לילדים, שנתנו לשתי קבוצות חולים, וחולים שמוזנים דרך דופן הבטן אחרים אמרו לי אלה לא כרגע, אלה יהיו בשנה הבאה.

דליה אור: קודם כל זה לא היה צודק, ואם הייתי הולכת לבג"צ, מה שתכננתי, הייתי גם זוכה.

דליה אור: אבל אילו ידענו שיש, העובדה הזאת שיש סדר קבוע ותקציב קבוע נותנת תקווה גם לאלה שמחכים בחוץ ויודעים היום התרופה שלי לא נכנסה, אבל מחר ובשנה הבאה היא כן תיכנס.

רבקה פרייליך: רבקה פרייליך מהאגודה למלחמה בסרטן.

רבקה פרייליך: אני רוצה להצטרף לאחרים ולמקד את העניין של התוספת הקבועה, תקציב 2007 זה הנושא עכשיו, כי עכשיו עשרים וחמישה לדצמבר ועוד כמה ימים התקציב,

משה שרוני: התקציב עד שלושים ואחד למרץ יעבור, לא יעבור עד סוף השנה, אני מבטיח לך.

רבקה פרייליך: ועדיין זה הרגע האחרון לפני התקציב.

רבקה פרייליך: מה עושים כדי ששנה הבאה לא יהיה הרגע האחרון לפני התקציב.

מידד גיסין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאנחנו בשידור בטלויזיה ולהודיע גם לחברי הוועדה המכובדים וגם לציבור שאנחנו פותחים מחר אחרי הצהריים אוהל מחאה בכיכר רבין בתל אביב להמשך המאבק, ואני מקווה, אמנם זה בתל אביב, אבל אני מקווה שגם חברי כנסת, לפחות מהוועדה הזאת, יכבדו אותנו, וגם הציבור כמובן.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: אני חשבתי, כשדנו בנושא הסל ב-2006, אני אמרתי, לי היה ויכוח, ועדת הסל לא צריכה לעסוק כמה כסף יש לה.

משה שרוני: ועדת הסל צריכה לעסוק איזה תרופות ייכנסו.

משה שרוני: אין כסף, לוועדת הסל לא צריך להיות כסף בכלל.

משה שרוני: תפקיד שלה איזה תרופות להכניס.

משה שרוני: זה הכל.

משה שרוני: יש תרופות בעולם חדישות, צריך להכניס לסל, בלי שום בעיות.

משה שרוני: הבעיה המרכזית צריכה להיות בין משרד הבריאות לקופות חולים שאנשים מבוטחים בהן.

משה שרוני: ואם הממשלה צריכה להוסיף, תוסיף.

משה שרוני: הממשלה כיום מוסיפה הרבה, משרד הבריאות כמה מיליונים הולך לקופות חולים.

משה שרוני: אבל לא יכול להיות שקופות החולים לא יהיו שותפות לכל הנושא הזה.

משה שרוני: זה מה שצריך להיות, זה תפקיד של ועדת הסל.

משה שרוני: לקבוע איזה תרופות, ולא כמה כסף יש לי, את התרופה הזו כן, התרופה הזו לא.

משה שרוני: אני חושב שאנחנו על קצה מזלג,

דוברת: אני חולה בדלקת פרקים כבר שמונה שנים.

דוברת: בשנה האחרונה לילה אחד לא ישנתי, לילה אחד לא עצמתי עין, מאחר ואין לי תרופות שיכולות להציל את החיים שלי.

דוברת: ולא רק להציל את החיים שלי, לצערי זה אפילו כבר הגיע למוח, ומעניין, דיברת על קופות החולים איפה הן, אז קופת החולים הכללית מתחבאת מאחורי אותו משרד שיושב בו מנכ"ל, אבי ישראלי, שלצערי הרב זה מאוד מזיק למקום הזה שהוא מעלעל בדפים ולא בדיוק הקשיב לכל מה שנאמר פה,

משה שרוני: זה את לא יכולה לומר גבירתי, תתבטאי בנושא שלך בבקשה.

דוברת: אני אומר את כל אשר על לבי כי זה המקום שבו אני אומר, ותאמינו לי שיש לי המון מה לומר על כך.

דוברת: מן הראוי שאני כאזרח במדינת ישראל, מדינה דמוקרטית, אקבל את הטיפול הראוי והנאות והנכון לכך, ולא שמישהו מהיושבים פה יגזור את חיי למוות.

דוברת: והזכות שלי היא לקבל טיפול תרופתי לפני שאני אתפגר.

משה שרוני: את צודקת.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: לסיכום, הוועדה קודם כל אני רוצה להודות שכל העשרות ארגוני בריאות שהתאחדו יחד למען מאבק צודק וחשוב, ואני מודה לכם שהגעתם.

משה שרוני: סיכום הוועדה: 1.

משה שרוני: הוועדה מצרפת את קולה ורושמת לפניה את זעקתם של החולים, נציגי ארגוני הבריאות וההסתדרות הרפואית להקצאת משאבים לעדכון סל הבריאות בשנת 2007.

משה שרוני: לדעת הוועדה אי עדכון הסל בשנת 2007 יפקיר גורלם של חולים רבים שידם אינה משגת לרכוש תרופות שיצילו את חייהם.

משה שרוני: 2.

משה שרוני: הוועדה קוראת לממשלת ישראל להקצות ארבע מאות שמונים מליון שקל בתקציב 2007 לעדכון סל התרופות שהם כשני אחוז מתקציב משרד הבריאות.

משה שרוני: 3.

משה שרוני: הוועדה קוראת לממשלה לעמוד בהבטחתה שניתנה מעל בימת הכנסת בעשרים ושלישי ליוני 2006 על ידי יושב ראש הקואליציה חבר הכנסת אביגדור יצחקי להגיש לכנסת הצעת חוק הקובעת מנגנון עידכון אוטומטי שנתי לסל הבריאות.

משה שרוני: הוועדה קוראת לממשלה לתמוך בהצעת החוק של חברי הכנסת הקובעת עידכון אוטומטי שנתי של סל הבריאות בשיעור של שני אחוז מתקציב הבריאות הכללי.

משה שרוני: 5.

משה שרוני: הוועדה קוראת לסל הבריאות לפעול לאלתר להארכת תוקף מינוייה של ועדת השר במספר חודשים נוספים עד לגמר הדיונים בתקציב המדינה לשנת 2007.

משה שרוני: אני מודה לכולכם.