ועדת המשנה לנושא דו"ח מבקר המדינה על ההתנתקות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 7, 2006-12-27 09:30

עמירה דותן: בוקר טוב.

עמירה דותן: אני פותחת את ישיבת ועדת המשנה של ועדת הביקורת, ורוצה לברך את השר שמחון על בואו.

עמירה דותן: אנחנו רוצים לשמוע את הדברים שתאמר לנו.

שלום שמחון: מה שאתם מבקשים.

שלום שמחון: אם תבקשו יפה תקבלו פיצוי, אם תבקשו לא יפה, לא תקבלו, בהתאם.

עמירה דותן: אז הבאנו לפה את הקהל כדי שיגיד לך מה הוא רוצה.

עמירה דותן: אלה יהיו דברים בשם אומרם וזו ההזדמנות לברך את יושב ראש הוועדה לביקורת המדינה, חבר הכנסת זבולון אורלב, ומאד ביקש, כמובן, שנמשיך את ועדת המשנה שלנו, ושאני אמשיך להיות אתכם בקשר ולנהל אותה, ואני רואה בזה גם הרבה תודה והרבה רגש של אמון, ואני מקווה לגמור את תפקידי כמה שיותר מהר.

עמירה דותן: ואז לא נצטרך את ועדת המשנה הזאת ונוכל לעשות דברים אחרים.

עמירה דותן: מתוך החודשים שאנחנו עובדים בוועדה, כבוד השר, ייחדנו לכל ישיבה נושא.

עמירה דותן: כדי שלא יהיה בלגן של נושאים שמדבר גם על עסקים וגם על חקלאות וגם על תעסוקה וגם על מבנים, בו בזמן.

עמירה דותן: נושא החקלאות עלה כמה וכמה פעמים, די בסיפא של הדברים, ולאחרונה בביקור בניצן – להערכתי זה היה לפני כשלושה שבועות – הנושא עלה במלוא חומרתו.

עמירה דותן: אם הבנתי נכון, עלו שם כמה דברים.

עמירה דותן: אחד, ששלושה חודשים לפני ההתנתקות, כל חקלאי מילא טופס – סליחה.

עמירה דותן: ברוכה הבאה לצביה שמעון – סליחה שלא ברכתי אותך, אבל את כבר חלק מהמשפחה – שעושה עבודה מדהימה, באמת, עם המון לב במנהלת סל"ע.

עמירה דותן: אני חוזרת אל הדברים שאמרו לי החקלאים: שלושה חודשים לפני ההתנתקות, הם מילאו כל אחד טופס של מה יש לו, כמה דונמים, כל הדברים שהמנהלת ביקשה, והשאלה הגדולה היתה מה עשו עם האינפורמציה הזאת, משום שנראה היה שיש פער גדול בין המידע שמסרו שלושה חודשים לפני ההתנתקות, לבין המצב שקיים היום בשטח.

עמירה דותן: את מדברת על פיצויים?

עמירה דותן: גם על פיצויים, גם על מענקים, וגם לענייני חלופה.

עמירה דותן: כי אם אנחנו מתייחסים לבג"ץ שאמר שכל מפונה יחזור בעצם למצב שהיה לו, אז אנחנו רוצים לראות את זה.

עמירה דותן: הנקודה השנייה היא – תודה יובל - שמתוך הדברים שאני מבינה מהמפונים, 85% מהחקלאים עדיין אין להם קרקע.

עמירה דותן: לאחרונה שמעתי, ביום העיון באוניברסיטת תל אביב, שהקרקע בזיקים שניתנה להם, היא קרקע שיש בה הרבה מאד קרה, ולכן אינה טובה לגידולים חקלאיים, ומהבחינה הזאת - - -

זבולון אורלב: היתה כתבה אתמול, מדהימה, אני מוכרח להגיד שכמעט נכנסתי להלם, שמנהלת סל"ע רכשה כך וכך דונמים ליד זיקים והשקיעו שם מיליונים בחממות – אני לא זוכר את שם החקלאי שהופיע אתמול - - -

קריאות: הוא פה.

קריאות: הוא יתייחס לזה.

זבולון אורלב: כן, זה הוא – אני לא מכיר אותו אישית – ומתברר שבמשרד החקלאות יש מסמך שבקרקע הזאת יש קרה ואסור להקים שם חממות.

זבולון אורלב: וכל ההשקעה – אני אומר מה היה בכתבה.

עמירה דותן: זו אינפורמציה שיש לנו מהחקלאים, ותכף הם יוסיפו עוד.

קריאה: קנו פריז'ידר.

עמירה דותן: אני מבינה שישנה החלטת ממשלה מתחילת החודש, לייחד 32 מיליון שקל לחקלאים, ועוד החלטה שאני לא לגמרי סגורה עליה, אם זה 25% תוספת לפיצוי או – יכול להיות שתתקני אותי, צביה, מה היתה החלטת הממשלה?

שלום שמחון: יוסי יציג את זה.

צביה שמעון: כן.

צביה שמעון: יוסי יציג את זה.

עמירה דותן: בסדר גמור.

עמירה דותן: מה שאנחנו נוהגים לעשות, כבוד השר, זה באמת לשמוע את הדברים מתוך מה שנקרא: השטח עצמו, ולנסות לתת מענים כמה שיותר.

עמירה דותן: אם זה נוח לך להמשיך את הנוהל הזה גם עכשיו?

שלום שמחון: נוח לי מאד.

שלום שמחון: אחרי החקלאים אני אגיד כמה דברים, ואחרי זה יוסי יציג את מכלול הנושא.

עמירה דותן: בסדר גמור.

עמירה דותן: בבקשה.

עמירה דותן: מי מתחיל, חברים?

עמירה דותן: כל אחד שיציג את עצמו, מאיפה הוא פונה וכולי.

אסף עסיס: אסף עסיס, גרתי בגני טל, והיום פוניתי ליד בנימין, אחרי כמה תלאות.

אסף עסיס: את השטח החקלאי אני מעבד כיום.

אסף עסיס: אני מעבד ברצף, לא הפסקתי לעבד ולו ליום אחד, מכיוון שאני – אולי כיוצא מן הכלל שיכול להעיד על הכלל – פניתי הרבה לפני כן למנהלת.

אסף עסיס: בהתחלה נדחיתי בקש, ורק בחודש אפריל – שנה לפני כן כבר פניתי, אבל רק בחודש אפריל 2005 הקימו איכשהו, משרד החקלאות – עוד לא במנהלת, הם עוד לא התעסקו עם זה – איזושהי ועדה לעזור לחקלאים לשמור על הרצף.

אסף עסיס: כמובן, שהוועדה הזאת לא יצא ממנה שום דבר, כי היא היתה בלי שיניים, בלי סמכות, בלי כסף, בלי שום דבר, וכדי לבנות משהו צריך יוזמה, צריך אדמה, צריך קרקע, מים, וצריך גם כסף.

אסף עסיס: ולא הצליחו, לא העבירו לנו מקדמות ולא שום אמצעי כדי להתחיל, אבל התחלנו על אף זאת שלא היה בידינו כמעט כלום.

אסף עסיס: קיבלנו קרקע – ועל זה באמת צריך להודות למי שעשה והצליח – קרקע קיבלנו מול אזור התעשייה הדרומי של אשקלון, זה נקרא: חלקת החולות של מפקיעים.

אסף עסיס: חול אין שם, כי את החול כבר גנבו שם, והוא נמצא בערמות בבית שקמה.

אסף עסיס: אז נתנו לנו את חלקת החולות הזאת, ואני, עם הבן שלי, שעבדנו יחד, קיבלנו שם את ה-80 דונם.

אסף עסיס: זה היה עדיין בתהליך של הכשרה.

אסף עסיס: קשה לתאר את זה, אבל עבדו שם עדיין כל קרן קיימת והחטיבה להתיישבות עם כל הקבלנים, עבדו שם עדיין ליישר את השטח, והחלקה הקטנה שנשארה, חילקנו אותה בינינו אני ורונית בלבן, והתחלנו לבנות את החממות.

אסף עסיס: ב-10 ביולי 2005 יכולנו לעלות, ועלינו, על הקרקע.

אסף עסיס: ב-25 ביולי, כשראיתי שאני לא מספיק לגמור לבנות את החממות – היו רק שלד בלי הקשתות למעלה, פרשתי רשת ואמרתי: אחרת אני לא אצליח להוציא את כל השתילים מהגוש.

אסף עסיס: ואז התחלתי לעשות נגלות של שתילים מהגוש עד ה-15 באוגוסט, עד יום הפינוי.

אסף עסיס: אני אמרתי: בוא, יתנו לנו עוד אחר כך להמשיך להוציא.

אסף עסיס: הבן שלי אמר: עזוב, אני לא סומך על אף אחד.

אסף עסיס: אמרו 15 באוגוסט, אז עד אז כל השתילים בחוץ, כי את השתילים אנחנו חייבים להעביר.

אסף עסיס: ובאמת אחר כך מה שקרה זה שעל אף כל ההתחייבויות שנוכל להמשיך לעבוד – יכולנו הלאה להמשיך להוציא, אבל את המים סגרו שם, וחצי מהשתילים שלה, למשל (רונית בלבן), נתקעו בלי מים.

אסף עסיס: העברנו את כל השתילים.

אסף עסיס: אני לא רוצה להגיד שהספקנו לבנות את כל המשק שלנו כמו שהיה בגוש קטיף.

אסף עסיס: מלכתחילה, בתכנון, כשראיתי את לוח הזמנים וכולי, סגרתי עם 60% מהלקוחות בחוץ לארץ – אנחנו מגדלים חומר ריבוי של צמחי בית לייצוא – ולשאר אמרתי שלא נוכל לספק להם השנה.

אסף עסיס: יצאנו עם זה לדרך.

אסף עסיס: מתוך ה-60% הצלחנו לייצר באותה שנה 70% אחוז.

אסף עסיס: כמובן שהלקוחות לא נפגעו כי נסעתי לקניה, וקניתי בקניה ייחורים, ומכרתי באיטליה ובצרפת.

אסף עסיס: היתה לנו שנה משוגעת.

אסף עסיס: הפסדתי על זה כסף אבל נשארתי עם הלקוחות.

אסף עסיס: נשארתי עדיין בשוק.

אסף עסיס: אף אחד לא מפצה אותי, כמובן, על הפסד לקוחות, זה לא קיים.

אסף עסיס: בחוק המוניטין שווה אפס והלקוחות לא שווים ואין כלום.

אסף עסיס: כך עברתי את השנה הראשונה מבחינה פיסית.

אסף עסיס: מבחינת פיצוי, את הגרוש הראשון עבור פיצויים על המשק קיבלנו באפריל 2006.

אסף עסיס: השקענו חמישה מיליון שקל.

אסף עסיס: כבר בדצמבר הגשתי למשרד החקלאות.

אסף עסיס: את ההשקעות שכבר בוצעו עם החשבוניות – חמישה מיליון שקל שכבר השקענו עד דצמבר 2005, אבל את הגרוש הראשון – איזושהי מקדמה של מיליון וחצי שקל, קיבלנו באפריל 2006.

אסף עסיס: חוץ מזה, כי לא ידעו.

אסף עסיס: לא שלא הגשנו בקשה.

אסף עסיס: ביקשנו כל הזמן להגיש בקשה.

אסף עסיס: אמרו שלא יודעים איך לטפל בנושא של עסקים חקלאיים, היה מעורב בזה גם מנכ"ל משרד החקלאות יוסי ישי – לשעבר מנכ"ל.

אסף עסיס: בסוף החלטנו שלפחות נקבל על הבית.

אסף עסיס: נשים את הבית בפנים, וקיבלנו פיצוי חלקי על הבית, ואותו הכנסנו בפנים עם קצת חסכונות, ועם הלוואות גדולות מהבנקים וכך יצאנו לדרך.

עמירה דותן: אסף, מה שאתה אומר זה שמי שבעצם שיתף פעולה לפני ההינתקות, ולא עמד נגד, והיתה לו קרקע כבר באפריל 2005, ויכול היה בעצם להראות דוגמה של איך הכל מתארגן, גם אתה ואני לא יודעת מי עוד - - -

אסף עסיס: רונית.

עמירה דותן: רונית, שעשתה בראש תנועה, שגם מים לא היו לה, זאת אומרת: הרבה מאד צדדים היו בתוך התהליך הזה – גם אתם, בעצם, הכסף שהראשון שראיתם היה שנה אחרי.

אסף עסיס: בהחלט.

אסף עסיס: אנחנו יוצאים מהכלל שבאים להעיד על הכלל.

אסף עסיס: שאם באמת היו פונים לא שניים אלא מאתיים חקלאים, אני לא יודע איך זה היה עובד, אם זה לא עבד עם שניים.

עמירה דותן: אוקי.

עמירה דותן: בהנחה שאנחנו כבר על סף 2007, האם מבחינתך הפרוצדורה, כולל ההסכמים, כולל כל מה שחשבת שמגיע לך , ניתן לך?

עמירה דותן: החקלאות ממשיכה להיות הכיוון?

אסף עסיס: אני אמשיך.

אסף עסיס: הנישה הזאת שאנחנו עובדים בה זו חקלאות רווחית.

אסף עסיס: היא חקלאות שכדאי לנו להמשיך בה, לכן אנחנו ממשיכים בה.

אסף עסיס: אבל אני קיבלתי לפני יומיים את ההחלטה הסופית של ועדת הזכאות, כי ההחלטה הקודמת היתה זמנית.

אסף עסיס: ההחלטה התקבלה לפני יומיים, ואנחנו אמורים לקבל את שארית הפיצוי, שזה כולל הפיצוי על ההעתקה – שמגיעים עליה עוד 10% - כולל כל הקומפלט על העסק, אנחנו אמורים לקבל 4 מיליון.

אסף עסיס: עד עכשיו השקעתי 7 מיליון במשק.

אסף עסיס: עוד לא גמרתי להשקיע.

אסף עסיס: ואני רוצה להסביר רגע מאיפה זה נובע.

זבולון אורלב: מה שהשקעת זה אותו סדר גודל שהיה לך בגני טל?

אסף עסיס: קודם כל, מה שהשקעתי עד עכשיו, עדיין לא מגיע לסדר גודל.

אסף עסיס: חסרים עוד חמישה דונם.

אסף עסיס: אבל גם על הנקודה הזאת אני רוצה לענות.

אסף עסיס: מי שחושב שאפשר להעתיק אחד לאחד משק חקלאי מתנאים כאלה לתנאים אחרים, זה נדון לכישלון מלכתחילה.

אסף עסיס: אי אפשר, עם מחירי כוח האדם שלנו, תנאי מזג האוויר שלנו, להשוות את זה למה שהיה בגוש קטיף.

אסף עסיס: היבול פה – ואנחנו רואים את זה.

אסף עסיס: בשנה שעברה, אמרתי: אולי לא שתלנו בזמן.

אסף עסיס: השנה שתלנו, הכל בזמן, ואנחנו רואים שיש לנו פחיתה ביבול של לפחות 30%.

אסף עסיס: כלומר, צריך לבנות יותר שטח כדי להגיע לאותן תוצאות.

עמירה דותן: כלומר איכות הקרקע שונה?

אסף עסיס: לא.

אסף עסיס: האקלים.

אסף עסיס: רק במוצאי שבת האחרונה נסעתי מהבית ביד בנימין, 3.5 מעלות מדחום במכונית, אני נוסע בין שפיר למשואות, שיש שם אמבטיית קור, חצי מעלה, אני מגיע לשטח שלנו – שלוש מעלות, נסעתי עוד קצת, לשטחים שלהם – מינוס אחד.

אסף עסיס: כאשר שם שלוש מעלות היו תופעה נדירה.

אסף עסיס: בתקופה הזאת, בדרך כלל, היינו בסביבות תשע מעלות מינימום.

אסף עסיס: היינו מגיעים לשלוש ארבע מעלות בתקופות קצרות באמצע פברואר, שגם מבחינת הגידול אנחנו צריכים את החום פחות.

אסף עסיס: אבל בתקופות כאלה, זה ממש עוצר את הגידול.

אסף עסיס: כך שיש עוד כמה דברים שבגללם אי אפשר להעתיק אחד לאחד.

אסף עסיס: אחת הטעויות שהיו, למשל, בגוש קטיף, זה שהיו לנו חממות וונלו, חממות זכוכית, העתיקו את כל הטכנולוגיה קומפלט מוונלו בהולנד לגוש קטיף.

אסף עסיס: זה לא עובד, כי חממות זכוכית לא יכולות לתפקד בחום הזה.

אסף עסיס: אי אפשר להיפטר מעודפי חום בקיץ.

אסף עסיס: אז צריך לראות לאן עוברים ולעבוד לפי זה.

אסף עסיס: אז אי אפשר להגיד: מה שהיה לך, בדיוק.

אסף עסיס: התנאים שונים, כוח אדם שונה, אני צריך להכניס הרבה יותר מיכון כדי לחזור לעצמי.

אסף עסיס: היה לי שם מצע מנותק חופשי.

אסף עסיס: הייתי הולך לדיונה הקרובה – אנחנו מגדלים על מצע מנותק - לוקח חול, מכניס אותו לשקיות, העלות של העבודה היתה שולית, והיתה לנו יופי של עבודה.

אסף עסיס: באתי לפה, אז קודם כל אין חול.

אסף עסיס: דבר שני – העלות של העבודה, למלא את העציצים האלה במצע – היום אני קונה 1000 קוב מצע בשנה, 260,000 שקל בשנה.

אסף עסיס: אז קניתי מיכון שיערבב לי את המצע.

אסף עסיס: אז אומרים לי: לא היה לך את זה שם.

אסף עסיס: כן, אבל כך זה עולה לי 130,000 שקל מצע במקום 260,000 שקל.

אסף עסיס: זאת אומרת: צריך להתאים את הפעילות לאזור.

עמירה דותן: אני הבנתי שהבנק העולמי היה מעורב.

אסף עסיס: אני לא.

אסף עסיס: אני לא מכרתי.

אסף עסיס: אני סגרתי מראש.

אסף עסיס: גם משרד החקלאות התנגד לזה, ואני התנגדתי.

אסף עסיס: לא רציתי.

אסף עסיס: אני בשנת 2001 הכניסו לי, אחד הפועלים, מטען מתחת לכסא.

אסף עסיס: יש לי את התמונות של האוטו שהתפוצץ לי.

אסף עסיס: מאז הפסקתי להעסיק את הפלסטינים.

אסף עסיס: אני לא רציתי.

אסף עסיס: הרי מה שקנה הבנק העולמי זה בעצם קבוצת יהודים שבסוף מסרה את זה לערבים.

אסף עסיס: אני לא רציתי להיות זה שמוסר את השטחים שלי.

אסף עסיס: לקחתי את הכל אתי, חלק גדול שלא הספקתי לקחת הרסתי, מה שיכולתי, מה שלא יכולתי להרוס, את הרוב לקחתי אתי, וחלקו בנוי אצלי כבנייה.

אסף עסיס: כלומר: גם עלויות הבניה פה הן העתקה של דברים.

אסף עסיס: אבל בבסיס של החוק, החישוב של עלות הפיצוי, מעריכים אותו לפי סכום שעלה לנו להקים שם.

אסף עסיס: לא לפי סכום שיעלה לנו להקים מחדש.

אורי אריאל: מה הפער?

אסף עסיס: הפיצוי מדבר, לפי צורת חישוב נורמטיבית, על 66% ממפתחות של משרד החקלאות.

אסף עסיס: מפתחות של משרד החקלאות הן לתוספת.

אסף עסיס: יש לך משק קיים, אתה רוצה להוסיף ולבנות עשרה דונם, זה עולה איקס.

אסף עסיס: אבל להקים משק מחדש אלה הוצאות הרבה יותר גדולות.

אסף עסיס: בנוסף לכך, כשהם מחשבים 66%, הם לא לוקחים בחשבון ש-5% מהפיצוי אנחנו משלמים למס הכנסה, ירדו 5%.

אסף עסיס: שעוד 5% אנחנו משלמים לכל מיני עורכי דין ושמאים – ירדו עוד 5%.

אסף עסיס: ש-25% אני שילמתי ריבית, כי השקעתי כבר לפני שנתיים, ורק בימים הקרובים, כנראה, אני מקבל את הפיצוי.

אסף עסיס: כך שהפיצוי מגיע לסביבות 40%.

אסף עסיס: זה לא פיצוי, סליחה.

אסף עסיס: פיצוי זה מעבר למאה אחוז.

אסף עסיס: פה זה שיפוי והוא לא מגיע לכדי 40% מההקמה מחדש.

עמירה דותן: אני רוצה לבקש ממך – אל"ף, אני רואה את הלהט.

אסף עסיס: הלהט מגובה.

עמירה דותן: ברור שהוא מגובה, וגם אם הוא לא מגובה זה נראה מאד אמיתי ואוטנטי.

עמירה דותן: לכן אני רוצה לתת גם לאחרים לדבר.

עמירה דותן: אבל גם בניצן שמעתי שלקחתם כלכלנים לעשות עבודה כלכלית אובייקטיבית.

אסף עסיס: כן.

אסף עסיס: הצוות שם לקח כלכלנים.

אסף עסיס: הם ידברו על זה.

אסף עסיס: אני מדבר לא על תחשיב, אלא על דברים בפועל.

עמירה דותן: אתה דיברת על הנוסחה.

עמירה דותן: לדעתך היא לא לקחה את הקומפוננטים הנכונים.

עמירה דותן: היא התבססה על משהו שהוא לא ישים מול ההעתקה האמיתית.

אסף עסיס: במילים קצרות: היא התבססה על זה שאנחנו, או המתנחלים הם רודפי בצע, וצריך לתת להם את הכסף שהיה להם שם.

אסף עסיס: לא עלות הקמה.

עמירה דותן: זה כבר שיפוטי.

עמירה דותן: אני רוצה שנדבר במושגים לא שיפוטיים.

זבולון אורלב: שורה תחתונה אני מבין שהעלות של ההקמה היא סדר גודל של שבעה מיליון שקלים.

עמירה דותן: אבל הוא לא גמר.

אסף עסיס: לא גמרתי עדיין לבנות את המשק.

אסף עסיס: זה יעלה לי 11 מיליון.

אסף עסיס: אני מעריך שאני צריך עוד 30 דונם לגמור לבנות, ואז – אני לא אומר שיהיה לי משק כמו שם, יהיה לי משק יותר גדול, אבל אוכל לתת אותן תשובות לאותם לקוחות שהיו לי.

זבולון אורלב: וזה יעלה לך לפי הערכתך 11 מיליון.

אסף עסיס: כן.

זבולון אורלב: מול כמה פיצוי?

אסף עסיס: מול פיצוי של ארבעה מיליון.

אסף עסיס: ועוד משהו: יש גם פער של – מתי אתה מקבל את הכסף.

אסף עסיס: חוץ מהעלות הזאת, יש גם עלות של ריבית.

זבולון אורלב: על זה אמר עגנון את האמרה הידועה, שעד שבאה הנחמה יוצאת הנשמה.

אסף עסיס: כן.

אסף עסיס: תראו, יש את מענקי מנהלת ההשקעות.

עמירה דותן: אבל אסף, באמת משפט אחד, כי אני רוצה לתת לאנשים נוספים לדבר כדי לראות את התמונה כולה.

אסף עסיס: רק עוד נושא ההשקעות ובזה אני אגמור.

אסף עסיס: היינו אמורים לקבל קרקע – זו היתה ההתחייבות – קרקע שנמצאת בתחום עדיפות לאומית.

אסף עסיס: קיבלנו קרקע.

אסף עסיס: כולם חשבו, כנראה, שהיא במסגרת עדיפות לאומית, במפות זה היה באזור ג'.

אסף עסיס: אפילו שאנחנו חוטפים שם קסאמים כרגיל, ובאמת כל הרבנים שדיברו לפני כן שהיה לא תהיה – לא קרה שום דבר, אנחנו ממשיכים לקבל שם פצמ"רים, אין לנו שום הבדל.

אסף עסיס: אפילו שאנחנו מקבלים, אנחנו לא עוטף עזה ואנחנו לא אזור א'.

אסף עסיס: אנחנו אזור ג'.

זבולון אורלב: איפה השטח?

אסף עסיס: על יד אשקלון.

אסף עסיס: המתקן האסטרטגי שכל פעם זה – אנחנו על ידו.

אסף עסיס: הם מכוונים אליו ופוגעים בנו.

זבולון אורלב: בין המתקן לפסיזיקים?

יוסי ישי: לא.

יוסי ישי: דרומית לאזור התעשייה של אשקלון, ממש.

יוסי ישי: חמישים מטר מאזור התעשייה.

אסף עסיס: אז אני רוצה להגיד: מענקי מנהלת ההשקעות, שזה בסמכות משרד החקלאות – נכון שיש עוד הרבה דברים שנכנסים בדרך, אבל – גם את זה עדיין לא קיבלנו, שזה היה אמור להיות בבסיס הפיצוי.

אסף עסיס: זה חלק מהפיצוי, כדי להשלים למאה אחוז.

אסף עסיס: עד כאן.

אסף עסיס: יש עוד הרבה.

עמירה דותן: אני בטוחה.

עמירה דותן: תודה רבה לך.

עמירה דותן: שלמה, בבקשה.

שלמה ורסטייל: גם אני מגני טל יחד עם אסף עסיס, ועבדנו בתחום דומה – קרוב לארבעים דונם של משתלת גרניום.

שלמה ורסטייל: ייצרנו ייחורים ליצוא לאירופה והשארנו שם במקום קרוב למיליון עציצים שהפכנו אותם כדי לא להשאיר אותם על השולחנות.

שלמה ורסטייל: חלק מהציוד הצלחנו להעביר למקום שיוסי ישי הקצה לנו באותו אזור.

שלמה ורסטייל: שם הנחנו את הציוד, את השולחנות.

שלמה ורסטייל: היום, כמובן, גונבים אותם, כי אני לא היה לי את האומץ שהיה לחברי הטוב ללכת ולהשקיע.

שלמה ורסטייל: אני אמרתי שאני שוכר מקום וממשיך לייצר.

שלמה ורסטייל: אני כמובן עובד עם חצי הפוטנציאל או חצי ממה שהיה לי לפני כן, רק עשרים דונם, שאני שוכר באופן פרטי.

שלמה ורסטייל: אני לא קיבלתי עד היום לירה אחת פיצוי על המשק.

שלמה ורסטייל: אז מזל שלא השקעתי.

שלמה ורסטייל: להגיד שאני מתפרנס מזה, זה קשה מאד.

שלמה ורסטייל: אני פשוט מנסה לשמור על הלקוחות בדרכים כאלה ואחרות.

שלמה ורסטייל: בכל זאת, אחרי 25 שנה, לקוחות היו נאמנים, עברנו כבר את כל המלחמות והאינתיפאדות, אז הם נשארו אתנו.

שלמה ורסטייל: אבל בשורה האחרונה: אני לא רואה בכלל את האופק, לא מבחינת שטח - - -

שלום שמחון: למה אתה לא רואה את האופק?

שלום שמחון: לא הציעו לך שטח?

שלמה ורסטייל: בניגוד לאסף, אני הולך להקים גני טל בחפץ חיים.

שלמה ורסטייל: אני לא הסכמתי לעשות משק במרחק של שעה נסיעה מהבית.

שלמה ורסטייל: אני לא בנוי למשק – רוב החקלאים לא רואים את הדבר הזה, שמשק נמצא שעה נסיעה מהבית.

אורי אריאל: לא צריך לשכנע את השר.

אורי אריאל: השר מבין.

אורי אריאל: הוא בא משם.

שלום שמחון: אני שואל האם לך הוצע סל של פתרונות שיכולת לקחת אחד מהם, או לא הציעו לך כלום.

שלמה ורסטייל: הציעו לי שטח באזור מפקיעים, שם.

שלמה ורסטייל: אבל אני התלבטתי קשות.

שלמה ורסטייל: ויוסי מאד השתדל בעניין הזה, אבל אני שמח – לשמחתי ולצערך – שלא נכנסתי לדבר הזה ולא השקעתי ולא שקעתי במה שהוצע לי.

שלמה ורסטייל: כי היום אנחנו מגיעים בערך לאותו מקום.

יוסי ישי: הפתרון שלו צריך להיות בחפץ חיים.

יוסי ישי: הנחלה שלו – זו לא נחלה - - -

אורי אריאל: זאת לא נחלה?

יוסי ישי: לא.

יוסי ישי: עוד מעט נדבר על זה.

יוסי ישי: החלקה החקלאית שאמורה להיות שלו היא בגני טל בחפץ חיים.

שלמה ורסטייל: אבל אני עדיין, בניגוד לרוב החברים, שעד היום אין להם קרקע והם לא לקחו שטח אחר, לא מצאו מקום אחר, לא היתה להם היכולת ללכת ולנסות להמשיך את העבודה, החקלאות, במקום אחר, אני כן עשיתי את המאמצים האלה.

שלמה ורסטייל: אבל בסופו של דבר אנחנו נמצאים באותו מקום.

דודו מיכאלי: אני ממושב גדיד.

דודו מיכאלי: אני רוצה להתייחס קודם למה ששמעתם ואתם כבר יודעים, הסיפור של הקרה באזור שלנו.

זבולון אורלב: אני לא יודע כלום.

זבולון אורלב: הקרקע שעליה הקמת את החממות היא - ?

דודו מיכאלי: אני אתייחס לזה.

דודו מיכאלי: צריך לזכור שרוב החקלאים מגוש קטיף הגיעו לאזור ניצן.

דודו מיכאלי: הקרקע היחידה, הפתרון היחידי, שהוצע לחקלאים באזור ניצן, היה באזור זיקים.

דודו מיכאלי: לי לקח חמישה חודשים לקבל החלטה כדי להיכנס לשטח הזה, אחרי התרוצצויות בכל המשרדים כדי לנסות ולאתר קרקע יותר קרובה, כמה שיותר קרובה לבית – כי היה ברור לנו מה המשמעות של קרקע רחוקה מהבית.

דודו מיכאלי: כולם התייחסו לזה כאילו אנחנו מחפשים נדל"ן.

דודו מיכאלי: בסופו של דבר קיבלתי את ההחלטה שעל אף שזה רחוק מהבית, אני חוזר לחקלאות.

דודו מיכאלי: ליתר דיוק, ההחלטה היתה משפחתית.

דודו מיכאלי: בעיקר, אני אומר את זה, וזה בפן האישי, כדי להחזיר את אבא למסלול העבודה.

דודו מיכאלי: צריך שכל החברים יבינו את מה שמדברים פה האנשים.

דודו מיכאלי: אסף ודודו ושלמה, קמים בבוקר ועדיין עובדים.

דודו מיכאלי: יש 120 חקלאים שידעו לייצר כמויות לא מעטות של סחורה לייצוא, ידעו לתת הוראות כל יום לעשרים פועלים, והיום מה שהם עושים זה רבים עם האישה, ובמקרה הפחות טוב, עם הילדים.

דודו מיכאלי: אני אומר: זה דבר שצועק מהשטח בצורה כל כך קשה, וחייבים לתת על זה את הדעת.

דודו מיכאלי: לאחר שקיבלנו את השטח הזה – ואני לא רוצה לגעת בשאלה אם ידענו או לא ידענו.

דודו מיכאלי: צריך לזכור שגם אם ידענו, צוות מקצועי שהקים משרד החקלאות במהירות, יש לציין, נתן היום את חוות הדעת שמה שצריך לשים באותו אזור זה חליפת נגד הקרה, שעולה 37,000 שקל לדונם.

דודו מיכאלי: כשקיבלתי את החממה שלו, סדר גודל של 37,000 שקל, עדיין לא קיבל את הכל.

דודו מיכאלי: איפה ההתאמה?

דודו מיכאלי: יותר מזה אני אומר: אסף נמצא בפיילוט.

דודו מיכאלי: בספינת הדגל של מדינת ישראל.

דודו מיכאלי: שטח מפקיעים, מה שמכונה שטח הגרניום, זה השטח שקיבל את רוב הדברים מסודרים, לכאורה.

דודו מיכאלי: חשמל, תשתיות, גידור.

דודו מיכאלי: אני נכנסתי לשטח לא היה גידור, עד היום אין לי חשמל בשטח, אין לי תקשורת.

דודו מיכאלי: תבינו, אני מעסיק עשרה ישראלים, מייצא לחוץ לארץ – ייצאתי מספטבר, שלושה חודשים, 180 טון תוצרת – בלי טלפון.

דודו מיכאלי: בלי פקסים.

דודו מיכאלי: אני כל היום רץ.

דודו מיכאלי: אני צריך להתחבר למחשב של חברת הייצוא, אני נוסע לניצן, מתחבר וחוזר.

דודו מיכאלי: אני כל לילה נמצא בשטח בארבע לפנות בוקר כדי לקלוט מה קורה ולנסות להציל את מה שנמצא שם עם וילונות, ומשחקים כאלה ואחרים.

דודו מיכאלי: תארו לכם מה קורה לחקלאי בחוץ, שמדגדג לו לחזור לפעילות, וכבר שנה וחצי מחפש מה לעשות, חקלאי בנשמה, והוא רואה את מה שקורה לי, ברור שהוא לא ייכנס לזה.

דודו מיכאלי: אם הוא ייכנס אז הוא - - -

קריאה: מתאבד.

עמירה דותן: אתה מוסיף לנו לאינפורמציה שני דברים.

עמירה דותן: אחד, כמה קשה לקבל את ההחלטה, משום שהקרקע לא ליד הבית, אתה לא יכול לעשות מה שציפית לעשות.

דודו מיכאלי: יש דברים שחייבים אותם ליד הבית, בוודאות.

דודו מיכאלי: אני אתן דוגמה: אני אורז תוצרת אורגנית לייצוא, במכונה שנקראת פלומבה.

דודו מיכאלי: המכונה הזאת חייבת לא בן אדם אחד שיידע לתפעל אותה.

דודו מיכאלי: מספר אנשים שיידעו לתפעל אותה.

דודו מיכאלי: קרתה תקלה, וצריך לצאת טריילר עכשיו לכריסמס.

דודו מיכאלי: אי אפשר לדחות את זה ביומיים.

דודו מיכאלי: אתה נוסע כל הזמן, יש תקלה – אתה חוזר לשטח.

דודו מיכאלי: בשבוע שעבר הגעתי בשש בערב לבית, חזרתי עד עשר בבוקר.

דודו מיכאלי: הבוקר קראו לי: יש תקלה בבית האריזה, אין חשמל.

דודו מיכאלי: חדר קירור.

דודו מיכאלי: אז בשלוש וחצי יצאתי מהבית - - -

אורי אריאל: למה אין חשמל?

דודו מיכאלי: כי אני מחובר בחיבור זמני לקו של מקורות שהתחברתי אליו, אחרי שקיבלתי תלונה מהמשטרה כי התחברתי בצורה פרזיטית, ויש שם קצר בגלל כל הסיפור של הסערה.

אורי אריאל: רגע, אין שם חשמל רגיל, מה אתה אומר?

דודו מיכאלי: אין חשמל, אין תשתיות, אין ביוב.

אורי אריאל: חשבתי שרק טלפון אין.

עמירה דותן: לא, הוא אמר: אין תשתיות, אין ביוב, אין חשמל.

דודו מיכאלי: אין חשמל.

דודו מיכאלי: אני לא מחובר לביוב, תארו לעצמכם.

דודו מיכאלי: בית אריזה, עשרה ישראלים עובדים בו, לא מחובר לתשתית ביוב נורמלית.

דודו מיכאלי: אין ביוב.

דודו מיכאלי: איך אפשר לייצא ככה?

דודו מיכאלי: איך אפשר לעבוד בתקנים של אירופה?

עמירה דותן: ואתה אומר מעבר לזה, שמצב הביש שאתה נמצא בו משליך על אחרים שעדיין לא קיבלו את ההחלטה.

עמירה דותן: כלומר, אותם 120 שמדגדג להם בידיים, רוצים להתחיל אחרי שנה ומשהו, והם אומרים: למה להתחיל?

אהרון חזות: הם לא ייכנסו בגלל שהם רואים מה קורה לאחרים.

דודו מיכאלי: אמרתי בשבוע שעבר גם לשר החקלאות וגם ליוסי, שבפן הזה משרד החקלאות מנסה לעזור ומנסה לתת פתרונות, אבל כנראה שזה לא נמצא בידיים שלהם.

דודו מיכאלי: והחוק הוא מוגבל, ואנחנו עובדים על פי החוק במדינת ישראל, תודה לאל – אני אומר את זה בציניות - אם היו מצליחים להחזיר רק 30-40 לפעילות, שכל אחד מהם מחזיק עשרה ישראלים.

דודו מיכאלי: תראו איזו תמונה יפה.

דודו מיכאלי: 300-400 ישראלים מאזור אשקלון עובדים.

דודו מיכאלי: מי חושב על זה?

דודו מיכאלי: מי נותן את הדעת על זה?

דודו מיכאלי: ומה ביקשנו?

דודו מיכאלי: בנושא של תקשורת, אומרים, גם במנהלת:

דודו מיכאלי: תקשורת זה בכלל לא בהסכם אתכם.

דודו מיכאלי: סליחה, מה זה לא בהסכם אתנו?

דודו מיכאלי: היתה לי תקשורת בגוש קטיף, תנו לי תקשורת.

דודו מיכאלי: מה שהיה לי, תן לי.

דודו מיכאלי: אני לא מדבר על חשמל.

דודו מיכאלי: חשמל, מחברים אותנו ליד בית האריזה.

דודו מיכאלי: אז מה אני צריך לעשות עכשיו?

דודו מיכאלי: הפכתי להיות חברת חשמל.

דודו מיכאלי: אני צריך לעשות תשתית מיוחדת לכל חממה.

דודו מיכאלי: כי המרחק של החממה מבית האריזה, הוא סדר גודל של 300-400 מטר.

דודו מיכאלי: ובחממות אתה חייב חשמל, כי אתה צריך אוטומציה, חימום.

דודו מיכאלי: ידעתי שיש לי קרה, שמתי חימום בפלפל.

דודו מיכאלי: אי אפשר לתפעל אותו, אי אפשר להפעיל אותו.

דודו מיכאלי: אין חשמל.

עמירה דותן: זה חלם.

עמירה דותן: זה נשמע ממש כמו חלם.

זבולון אורלב: לא נעים לי להגיד לך: זה לא חלם.

זבולון אורלב: יותר קרוב לסדום ועמורה.

דודו מיכאלי: שואלת אותי הכתבת אתמול, אחרי שהיא חוזרת אלי בערב, אומרת:

דודו מיכאלי: קיבלתי תשובה ממשרד החקלאות שמנהלת סל"ע קנתה את השטח מאחורי גבם.

דודו מיכאלי: אני אומר: תגידו, באמת אני לא מבין.

דודו מיכאלי: היה עלי לבדוק – לא בדקתי.

דודו מיכאלי: למרות שבדקתי, וצעקתי, והיתה תמונה בידיעות: דודו מיכאלי צעק ואמר: חלם.

דודו מיכאלי: נקנו שטחים שלא מתאימים.

דודו מיכאלי: אם אתם זוכרים, תמונה ביום שישי בידיעות אחרונות.

דודו מיכאלי: צעקנו את זה.

דודו מיכאלי: אבל לא חשוב.

דודו מיכאלי: איך אמא שלי אמרה?

דודו מיכאלי: קח את כל הכסף שאבא שלך יצר, שים אותו באדמה, תחזיר את אבא שלך לפעילות, כי אחרת תשים אותו בבית חולים.

דודו מיכאלי: זה מה שעשיתי.

דודו מיכאלי: זה היה הצו של ההורים שלי.

דודו מיכאלי: האחרים לא יעשו את זה, זה ברור לי.

דודו מיכאלי: אני אומר, ריבונו של עולם, דברים מינימליים.

דודו מיכאלי: איך קורה במדינת ישראל שצריך לקנות שטח לחקלאים, ומשרד החקלאות לא יודע או כן יודע, ובודק ואומר שיש קרה, ולא נותן את כל האמצעים שצריך לתת כדי להתמודד מול הקרה?

עמירה דותן: דודו, תודה.

עמירה דותן: אני חושבת שבקטע הזה, כבוד השר, הייתי רוצה לשמוע מכם.

עמירה דותן: אני חושבת שאתם גם קשובים וגם יש לכם חלק מהתשובות, אז זה הזמן.

רונית בלבן: אני אשמח להוסיף, אם אפשר.

עמירה דותן: רונית, אנחנו לא מסכמים את הדיון, אנחנו רוצים לקבל קצת תשובות ולחזור חזרה.

עמירה דותן: אני לא אוותר לשמוע אותך.

עמירה דותן: לא נוותר, כולנו.

שלום שמחון: שלום לכולם.

שלום שמחון: גם אדוני יושב ראש הוועדה, וגם יושבת ראש ועדת המשנה.

שלום שמחון: באופן עקרוני, כמו שאמרנו בהתחלה, השאלה היא מה אנחנו רוצים להציג פה.

שלום שמחון: האם אנחנו רוצים להציג את הכשלים או את הפתרונות.

שלום שמחון: האמת היא שאפשר להציג הרבה משני הסוגים.

שלום שמחון: גם את הכשלים הרבים מאד, וגם את הפתרונות לכשלים, גם הם רבים מאד.

שלום שמחון: בסופו של דבר צריך לומר את מה שאומרים בסוף ולא בהתחלה: החוק הוא בעייתי, נדרש תיקון חריף כדי לאפשר למפונים – יותר נכון, לחקלאים.

שלום שמחון: כך אני מעדיף לקרוא להם – לשוב חזרה למה שהם הכי יודעים, לייצר תוצרת חקלאית ולהביא אותה לכל מקום בעולם.

אורי אריאל: אתה תפרט בהמשך במה צריך לשנות?

שלום שמחון: אין לנו מה להסתיר.

שלום שמחון: אני מוכרח לציין והבנתם את זה מהחקלאים שדיברו עד עכשיו, שבסך הכל הדו שיח בין משרד החקלאות לבין החקלאים קיים, מתקיים ויתקיים כל הזמן, מתוך כוונה לפתור כל בעיה שעומדת על סדר היום, אבל אם החוק הזה לא יתוקן, תהיה בעיה לתת את הפתרונות האמיתיים שמגיעים לחקלאים.

שלום שמחון: והם לא תמיד תלויים רק בנו.

שלום שמחון: בסופו של דבר – לא באופן ציני, דודו מיכאלי – בסופו של דבר אנחנו מדינת חוק ואנחנו רוצים למלא את החוק כפי שהוא.

שלום שמחון: אבל, אנחנו מבינים שיש אתו בעיה וחושבים שצריך לתקן אותו כדי שלחקלאים יינתנו הפתרונות הדרושים.

שלום שמחון: צריך לזכור גם שלאורך זמן החקלאות היא לא מכונה, וייווצרו איתה לאורך שנים כל הזמן בעיות, שכל הזמן יצטרכו להינתן להם פתרונות.

שלום שמחון: הבעיה בזיקים היתה ידועה, נלקחה בחשבון, והיא דורשת פתרונות יצירתיים כל הזמן, כולל של אנשי המקצוע, ההדרכה, וכל מי שמסביב, כדי לייצר את הפתרונות הדרושים לעתיד, ואנחנו רוצים לייצר אותם.

שלום שמחון: אנחנו רוצים שיהיו לנו את הכלים.

שלום שמחון: ונדמה לי שחבריי חברי הכנסת לא שומעים אותי בפעם הראשונה שהחוק הזה דורש תיקון.

שלום שמחון: אמרתי את זה גם בדיון שהיה בוועדת הכספים לפני ארבעה-חמישה חודשים, והצבענו על הקשיים.

שלום שמחון: זה דבר אחד.

שלום שמחון: הדבר השני: ישנם נושאים אחרים שלא קשורים לחוק.

שלום שמחון: אנשים מסתבכים בהליכים הבירוקרטיים של עבודת ממשלה.

שלום שמחון: משרד החקלאות לא מוסמך להקצות נחלות ולקבוע היכן יהיו הנחלות, ולצערי אנחנו לא מקבלים את הגיבוי המשפטי, כדי למשל לאפשר לחברים בגני טל לקבל מעמד של נחלות.

עמירה דותן: מי צריך לתת את זה?

יוסי ישי: שר המשפטים.

יוסי ישי: הנה, נכנסו עכשיו החבר'ה מגני טל.

יוסי ישי: הם שמחו לשמוע את זה מיד.

שלום שמחון: משרד המשפטים צריך לתת את הגיבוי המשפטי.

שלום שמחון: זה בסמכות שר החקלאות לקבוע, אבל אם לא ניתן לזה גיבוי של משרד המשפטים, אני לא יכול לקבוע.

שלום שמחון: נכון לרגע זה העמדה של משרד המשפטים היא לא.

שלום שמחון: גם מבחינתנו, גם מבחינת העתיד, ללכת למהלך שבו מצד אחד יהיו חקלאים במקום אחד, וכמו שהחבר אמר, חקלאות במקום אחר, ולא יהיו להם נחלות, זה גם מצב לא סביר.

שלום שמחון: זה גם דבר שצריך לומר אותו.

שלום שמחון: הדבר השלישי שאני רוצה לומר כבר בתחילת הדברים לפני שיוסי ישי יתייחס לדברים בפירוט, הוא שבגוש קטיף היו למעלה מ-400 נחלות.

שלום שמחון: מתוכן היו רק 160 נחלות פעילות.

שלום שמחון: אבל צריך לזכור שהחבורה בגוש קטיף היתה חלק מקהילה שלמה, שהיו לה גם פתרונות אחרים.

שלמה ורסטייל: למה?

שלמה ורסטייל: כל הנחלות היו פעילות.

קריאות: - - -

עמירה דותן: בואו נשמע את השר.

שלום שמחון: אם תתנו לי להגיד את הדברים כפי שאני רוצה להגיד אותם, תבינו בסוף למה אני מתכוון.

שלום שמחון: היו למעלה מ-400 נחלות, היו 160 נחלות פעילות.

שלום שמחון: זה לא אומר שכל אמצעי הייצור לא היו פעילים, כל אמצעי הייצור היו פעילים, והרבה יותר מזה.

שלום שמחון: אנחנו, מבחינתנו, רוצים לייצר מצב שכל אחד שרוצה לחזור לחקלאות צריך לחזור לחקלאות.

שלום שמחון: לשמחתנו, אנחנו עומדים על למעלה מ-500 פתרונות אפשריים כדי לייצר את המצב הקודם.

שלום שמחון: צריך לזכור שבתווך, בין לבין, יש את כל אותן בעיות שהזכרתי ושתכף נזכיר אותן גם בהמשך.

שלום שמחון: אחת הבעיות העיקריות היא באמת פערי הפיצוי.

שלום שמחון: פערי הפיצוי, כאשר החוק קובע 66% ולא מאה אחוז, עם הפתרונות שמנהלת סל"ע מאפשרת – ושיתוף הפעולה בין משרד החקלאות ובין מנהלת סל"ע הוא יוצא מן הכלל ואין לנו שום טענות, אבל - לכל אחד יש את גבולות היכולת שלו לפעול.

שלום שמחון: גם לפתרון לגבי הקרה בזיקים – בשיא המהירות קלטנו אותם להידברות.

שלום שמחון: אבל המצב הוא לא ברמת ההידברות.

שלום שמחון: המצב הוא, בסוף, האם החוק מאפשר לנו לתת את הפתרון המיידי למה שאנחנו רוצים?

שלום שמחון: זאת אומרת, האמירה של משרד החקלאות וגם של מנהלת סל"ע היא להגיד כן.

שלום שמחון: להגיד מיד כן, לפתור את הבעיה, לנטרל אותה בעתיד.

שלום שמחון: אז אם אני לא מעוניין בעתיד להגיע לשולחן הזה בעתיד, בכובע אחר, אז אני משתמש בחוק.

שלום שמחון: ואם אני משתמש בחוק, אני לא יכול לתת לדודו מיכאלי פתרון.

שלום שמחון: אז בחלק הזה אני רוצה שאתם תבינו, שאם אתם לא תתקנו את החוק - - -

זבולון אורלב: למה משרד החקלאות לא מגיש תסקיר הצעת חוק?

זבולון אורלב: הרי זה בתחום אחריות המשרד.

זבולון אורלב: למה צריכים הצעות חוק פרטיות?

שלום שמחון: אני אגיד לך, חבר הכנסת אורלב.

שלום שמחון: אם אני אניע תהליך של הצעת החוק היא לא תגיע לקצה.

שלום שמחון: אם אתם תלחצו, היא כן תגיע לקצה.

שלום שמחון: אתה היית שר וגם אני שר, ואני יודע איך זה עובד.

יוסי ישי: חוק גיא התחיל כהצעת חוק פרטית.

שלום שמחון: בסוף הכל מתחיל ברמות האלה.

קריאה: אבל לוקח לו יותר זמן להתקבל.

שלום שמחון: לא.

עמירה דותן: אני רוצה רק להבין.

עמירה דותן: ה-36,000 שקל לדונם, זה כסף שמשרד החקלאות אמור לתת? הם אמורים לשים?

עמירה דותן: אני שואלת כדי לשים את זה על השולחן.

שלום שמחון: לא, לא.

זבולון אורלב: ברשותך, אני רוצה לומר משהו בעניין החוק, לשאול אותך משהו.

זבולון אורלב: אני מסכים אתך כבעל ניסיון שיש גם מסלול שקוראים לו הצעות חוק פרטיות, ונושאים חשובים קודמו באמצעות הצעות חוק פרטיות, אבל בדרך כלל ההצעות האלה קודמו כשהיתה בכל זאת תשתית של הליכים ממשלתיים.

זבולון אורלב: לו משרד החקלאות יפרסם תסקיר הצעת חוק, אז לפחות יש לגיטימציה של המשרד הנוגע בדבר, המקצועי, מה הוא סבור.

זבולון אורלב: תסקיר הצעת חוק זה גילוי דעת של משרד החקלאות.

זבולון אורלב: זה גילוי דעת מקצועי של המשרד.

שלום שמחון: אני אענה לך.

שלום שמחון: זה בדיוק העניין שבו אנחנו גורמים להם עוול.

שלום שמחון: בהתנצחות עכשיו.

שלום שמחון: האם צריך חבר כנסת להגיש הצעת חוק פרטית - - -

זבולון אורלב: אנחנו נגיש.

שלום שמחון: תקשיב רגע.

שלום שמחון: כדי ליצור מנוף שהממשלה תיאלץ לעשות את הדבר הזה, לבין השאלה מה קודם למה, הביצה או התרנגולת.

שלום שמחון: זה נראה לי קצת מיותר.

אורי אריאל: דווקא הביצה.

אורי אריאל: הוגשה הצעת חוק פרטית ועכשיו צריך לממש אותה.

שלום שמחון: לכל אחד מאתנו יש את הניסיון שלו בנושא הזה, ואני לא מציע שנתנצח פה, כי זה לא יוביל לכלום.

שלום שמחון: יש גם פניה שלי לשר האוצר להציע תיקונים אפשריים בחוק.

שלום שמחון: יש נקודה נוספת, שאני רוצה לומר אותה, וזה הנושא של אזורי עדיפות.

שלום שמחון: מאחר שמדובר פה במאות פתרונות לחקלאים שונים, ברור לגמרי שמאות פתרונות נופלים במקומות שבהם אין אזורי עדיפות של מנהלת ההשקעות בחקלאות, וגם העניין הזה הוא בעיה.

שלום שמחון: הטיב לתאר את העניין הזה אסף עסיס, לגבי האזור שהוא נפל בו, שאין לו עדיפויות, וגם כך זה מקשה על היכולת שלנו לתת מענקי השקעות, ואנחנו חושבים שבאופן ייחודי, לגבי החקלאים בגוש קטיף, לא משנה איפה נופל המלקוש, שם תהיה לו עדיפות ברמה הכי גבוהה שהיתה.

שלום שמחון: אז כדי שהדבר הזה יקרה, הוא צריך להיות חלק מהחוק.

שלום שמחון: חלק מהחלטה אחרת שצריכה להתקבל באופן ייחודי.

שלום שמחון: הדבר האחרון שאני רוצה להתייחס אליו זו העובדה שצריך לזכור שדרך הטיפול במתיישבים בגוש קטיף, כל עוד הם היו בגוש קטיף, היתה במסגרת תקציב החטיבה להתיישבות.

שלום שמחון: לצערי, החלק של תקציב החטיבה להתיישבות בעניינם, הסתיים.

שלום שמחון: אני חושב שהוא לא היה צריך להסתיים, עד שלא מסתיים תהליך קליטת החברים חזרה בחקלאות הישראלית.

שלום שמחון: למשל, במקרה של דודו מיכאלי, בשבוע שעבר, זימנו את החטיבה להתיישבות, מתוך כוונה למצוא סל פתרונות משותף למשרד החקלאות ולחטיבה להתיישבות.

שלום שמחון: לצערנו, לחטיבה לא היה מה להציע, כיוון שהסעיף הזה נעלם מהתקציב.

שלום שמחון: זו טכניקה שהיתה מאז ומתמיד ידועה בין משרד החקלאות לבין החטיבה להתיישבות לגבי הטיפול בחקלאים שנמצאים מעבר לקו הירוק.

שלום שמחון: מאחר שאנחנו נמצאים מספר ימים מצומצם לפני אישור התקציב, ומאחר שראיתי שאחת הסיעות השיגה הסכם מימון להתיישבות היהודית, אז אני חושב שההתיישבות היא של היהודים, וצריך שתימשך גם בעתיד מבחינת הטיפול במתיישבים שהתפנו מגוש קטיף.

שלום שמחון: זה חלק שהיה יכול לפתור חלק מהבעיה.

שלום שמחון: יש בעיות קטנות אחרות שנוגעות למנהל מקרקעי ישראל, וכל אחד צריך לייצר את הפתרון שלו, ואני מאד מקווה שנצליח להסיר את החסמים העתידיים כדי שהחקלאים יוכלו לקבל את הפתרונות.

עמירה דותן: אני רוצה להגיד לכם, מי שבא מקרוב לתוך הנושא הזה של כנסת וממשלה, אני –לא יודעת מה להגיד.

עמירה דותן: אין לי מילים, אני נשארת באלם מוחלט.

עמירה דותן: ממה נפשך?

עמירה דותן: לקחו אנשים, הם אמורים לשבת במקומות שלהם עם חקלאות מפוארת, ואנחנו מדברים האם זה יהיה הצעת חוק פרטית או ממשלתית, או יועץ משפטי כזה או אחר, או המנהל, או מנהל אחר.

עמירה דותן: אני מוכרחה לומר לכם שאני, באמת, לא מבינה.

עמיחי אילון: את מבינה, את רק לא אוהבת את מה שאת מבינה.

עמירה דותן: לא רק שאני לא אוהבת, אני שונאת.

עמיחי אילון: כבוד היושבת ראש, זו לא בעיית אינטליגנציה, זו בעיה של צער ועצב.

קריאה: עמי, כולנו מבינים.

קריאה: זאת הבעיה.

אהרון חזות: קשה להאמין שעושים דברים כאלה.

אסף עסיס: קשה להאמין, אבל אני אספר לך סיפור קטן.

אסף עסיס: אני נכה צה"ל, קטוע רגל.

עמירה דותן: לא, אבל אנחנו רוצים - - -

אסף עסיס: רק שניה אחת.

אסף עסיס: אני נכה, קטוע רגל.

אסף עסיס: בשנתיים האחרונות אני בפעילות מעבר למאה אחוז - -

עמירה דותן: שתהיה בריא.

אסף עסיס: אני מגיע לתקן את הפרוטזה שלי, מה אומרים לי?

אסף עסיס: לא, אתה צריך לעבור ועדה מיוחדת, כי זה שימוש יתר בתותבת.

אסף עסיס: אז חבר'ה - אני לא הייתי מאמין למה שעושים פה, עד שלא ראיתי מה עושים גם במשרדים אחרים.

אורי אריאל: באגף השיקום?

אסף עסיס: באגף השיקום של משרד הביטחון, לנכה צה"ל בפעילות מלחמתית במלחמת ההתשה.

אסף עסיס: חבר'ה, הכל רקוב.

עמירה דותן: אני העזתי לומר את מה שאמרתי, משום שאנחנו כולנו רוצים שתהיה חברה מתוקנת יותר, טובה יותר.

עמירה דותן: זה הבית שלנו, זו המשפחה שלנו.

עמירה דותן: אני מפנה שאלה לחברי הכנסת הוותיקים יותר: אולי הגיע הזמן לעשות חוק לפתרונות לאומיים לדברים לאומיים.

עמירה דותן: זאת אומרת: אני רואה שבצפון זה אותו דבר.

עמירה דותן: הוא בא, הם באים, אנחנו מבזבזים זמן של אנשים, הם מגיעים מהמקומות שלהם במקום לעבד את החקלאות שלהם, אני – באמת.

עמירה דותן: עד כאן.

זבולון אורלב: עמירה, אני באמת מאד מבין אותך, אבל אני - - -

דודו מיכאלי: מה האנשים האלה יודעים לייצר.

עמירה דותן: זה מה שאני אומרת: הבזבוז.

דודו מיכאלי: תחשבו כמה אנשים סביב האנשים האלה היו עובדים, כמה מכוניות היו נוסעות, כמה קרטונים היו מייצרים?

דודו מיכאלי: תחשבו.

זבולון אורלב: אני בעד שנתרכז במה שהשר אמר.

זבולון אורלב: אנחנו יכולים למלא כאן הרבה ועדות על העבר כדי לתקן את העתיד, אבל אני רק מוכרח לומר משהו לגבי העבר.

זבולון אורלב: יש פה רק שני אנשים, יוסי ואני, שישבנו בשתי ישיבות של ועדת שרים לחקיקה.

זבולון אורלב: היה רוב אוטומטי שבקושי הקשיב.

זבולון אורלב: אני יכול לומר שבמודע, אני אומר לך אדוני השר: זה לא שחוקקו חוק ולא ידעו, או אמרו: אולי לא נגיע למצב כזה.

זבולון אורלב: וועדת השרים לחקיקה, גם מדבריו וגם מדברי, וגם מדברים של עוד שני אנשים: ועדת השרים לחקיקה ידעה במודע שיגיעו למצב הזה.

זבולון אורלב: במודע.

זבולון אורלב: לכן, המחויבות הממשלתית להביא היום לתיקון המצב היא לפי דעתי כפולה ומכופלת.

זבולון אורלב: - -

שלום שמחון: יש רק שתי נקודות - - -

זבולון אורלב: לכן אני כן מציע שבעקבות הצעות החוק – יש כאן הצעת חוק של אורי אריאל ואביגדור יצחקי, שחתמו עליה 61 חברי כנסת, יש עכשיו יוזמת חקיקה של עמירה ושלי, שאני מקווה גם להחתים עליה 61 חברי כנסת.

זבולון אורלב: יחד עם ההצעות הפרטיות, אני חושב שוב שאם יהיו לפחות תסקירים של הצעות חוק ממשלתיות, זה יכול לעזור ללגיטימציה.

זבולון אורלב: כי אם שר האוצר ושר המשפטים וראש הממשלה, יודעים שאם הגורמים המקצועיים גילו את דעתם ורץ נייר בשישים עותקים שאומר: האנשים האלה צודקים - זה עוזר לקדם את הצעות החוק הפרטיות.

שלום שמחון: חבר הכנסת אורלב, מאחר שאתה עומד בראש תנועה שהקימה התיישבות מפוארת במדינת ישראל – ונמצא כאן גם חבר הכנסת אריאל, שגם הוא שותף של הקמת התיישבות מאד מפוארת, ונמצא פה גם אנוכי, שעמדתי בראש תנועה שהקימה מאות יישובים במדינת ישראל, אז אני רוצה שניד גם את האמת: בסך הכל, בזמן קצר מדינת ישראל ידעה להקים מאות יישובים חקלאיים ולתת להם פתרונות - -

זבולון אורלב: נכון.

שלום שמחון: והם מתקיימים עד היום.

שלום שמחון: אין שום בעיה לתת פתרונות לחקלאים שהתפנו מגוש קטיף, כולל הקמה של יישובים, אבל לא כשסוגרים אותך בסד של חוק.

זבולון אורלב: מסכים אתך.

זבולון אורלב: שינוי החוק הוא לטובת העניין.

עמירה דותן: אורי, ואחר כך יוסי.

אורי אריאל: תודה לגבירתי, אני מבקש להגיד רק משפט אחד על מצב החקיקה כדי ליישר פה קו עם כולנו.

אורי אריאל: אתמול נערכה עוד פגישה בראשותו של מנכ"ל משרד ראש הממשלה עם צביה ממנהלת סלע ועם משרד המשפטים, משרד האוצר וחבר הכנסת אביגדור יצחקי התקדמנו.

אורי אריאל: להגיד לכם שזה בסדר?

אורי אריאל: לפי דעתי לא.

אורי אריאל: אני לא על תקן של מרגיע.

אורי אריאל: אני לא חושב שאנחנו על מסלול נכון.

אורי אריאל: קצב הדיונים וקבלת ההחלטות מבחינתי לא מספק.

אורי אריאל: אנחנו הודענו שכל פתרון שיימצא שלא מצריך חקיקה – דרך הוועדה המיוחדת ומנהלת סל"ע, דרך תקנות, דרך העברת תקציב לשר – כל שיטה שתייתר חקיקה או סעיף אחד או משפט אחד, מקובלת עלינו מראש.

אורי אריאל: כרגע לוח הזמנים הוא שמכינים חומר שנדרש כתוצאה מהדיון לסוף השבוע הבא, ואני מניח שלאחריו, בעוד כעשרה ימים, נלך לדיון נוסף אצל מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

אורי אריאל: אני אומר לכם שאני לא אופטימי.

אורי אריאל: הלוואי שהייתי יכול להגיד: חברים, בעוד עשרה ימים נגמר הסיפור, יש תשובות לדברים, לא צריך חקיקה, זה רץ.

אורי אריאל: הלוואי שאני טועה.

אורי אריאל: אני רוצה להדגיש שבינתיים חייבים לעבוד כאילו אין פתרונות – לא כאילו – אין פתרונות, וגם אין חוק.

אורי אריאל: זה המצב.

אורי אריאל: אני אומר: לא באתי להרגיע פה, אלא רק לתת מידע.

אורי אריאל: אני חושב שבעניין הזה יכולה להיות עזרה מסוימת שלך, השר, במובן הזה שתדבר עם ראש הממשלה ועם מנכ"ל משרדו שמרכזים את העניין.

אורי אריאל: הם יכולים להאיץ את זה, הם יכולים להזיז את זה.

אורי אריאל: החוק מונח.

אורי אריאל: אנחנו לא נמצאים עכשיו בשאלה מי יניח אותו.

אורי אריאל: מונח.

אורי אריאל: יש כמה דברים שהתקדמנו בהבנות, אבל בסוף צריך את הכל.

אורי אריאל: זאת חבילה.

אורי אריאל: כי אומר מנכ"ל משרד ראש הממשלה: חברים, אני מוכן להסכים על דברים מסוימים, אבל זה לא שהסכמתי – אז זה שלכם, ועכשיו נדון על מה שיש ויכוח.

אורי אריאל: אם מסכימים על כל הדברים אז הסכמנו, ואם לא – הכל נפתח מחדש.

אורי אריאל: זה בסדר גמור, מתאים לבזאר הים תיכוני בו אנו חיים כולנו.

אורי אריאל: להגיד שזה נותן תשובה לרונית, לאסף, לדודו, למי שפה?

אורי אריאל: בכלל לא.

אורי אריאל: פשוט בכלל לא.

אורי אריאל: הייתי אצל דודו, אני אומר לו: אני רוצה לקבל פה פקס.

אורי אריאל: אומר לי: אין פה פקס.

אורי אריאל: אני אומר לו: טוב, אז תחבר לי את זה דרך זה, אומר: אין זה.

אורי אריאל: אין כלום.

אורי אריאל: זו אשמת מישהו.

אורי אריאל: לא כולם רוצים לעזור.

אורי אריאל: אבל אין לו פקס.

אורי אריאל: בואו נדבר רק על בעיית הפקס, אולי נצא מפה ונגיד: אתם יודעים מה?

אורי אריאל: פתרנו.

אורי אריאל: למשק מיכאלי יש פקס.

אורי אריאל: גם לך אין?

רונית בלבן: אין.

אורי אריאל: אז גם רונית תקבל.

אורי אריאל: בואו נעשה עסקה: נקנה שניים, נקבל את השלישי בחינם אולי.

אסף עסיס: אני כל בוקר מתקשר למשרד התקשורת.

עמירה דותן: בואו נשמע את יוסי.

עמירה דותן: תודה, אורי.

יוסי ישי: שלום לכולם.

יוסי ישי: אל"ף, דיון כזה תמיד קשה לי, והחבר'ה מכירים אותי בכמה דיונים כאלה, משום שאני מתלבט תמיד מה להציג כאן.

יוסי ישי: את מחצית הכוס הריקה או את מחצית הכוס המלאה.

יוסי ישי: בדרך כלל אני מתחיל ממחצית הכוס המלאה, אבל הפעם אני אהפוך את הסדר.

יוסי ישי: אני אדבר דווקא על חצי הכוס הריקה, אבל לא אוותר לדבר גם על חצי הכוס המלאה.

יוסי ישי: עוד מילה אחת לגבי כל מה שקשור בחצי הכוס הריקה: הייתי ראש מנהלת פינוי-פיצוי סיני בשנת 1982.

יוסי ישי: את התפקיד שעושה צביה ועושה יונתן, עשיתי ב-1982.

יוסי ישי: בזהירות גם כתבתי את כל החוק ההוא.

יוסי ישי: חוק פינוי סיני 1982 – כתבתי אותו בעצמי.

יוסי ישי: ושם הלכנו על מתכונת מאד פשוטה, שבאה ונתנה לחקלאים 100% פיצוי שיאפשרו את ההעתקה, כולל אבדן הכנסה, כולל הכל.

יוסי ישי: אני מודה, נאמר כאן, שנכשלתי בניסיון לשכנע את כל מי שהיה מעורב בחקיקה של החוק הזה - -

זבולון אורלב: ניסית בכל כוחך.

זבולון אורלב: אני מעיד.

יוסי ישי: להעתיק – וחזרתי על זה, כתוב בכל הפרוטוקולים – אמרתי:

יוסי ישי: כל מה שאני מבקש זה להעתיק את חוק פינוי סיני כלשונו.

יוסי ישי: דרך אגב, בחוק פינוי סיני לא נתנו קרקע, לא נתנו פקסים לא נתנו חשמל, לא נתנו ביוב, נתנו כסף.

יוסי ישי: מתוך ידיעה, שכאשר אני נותן את הכסף, החקלאי יודע לעשות את מה שהוא צריך יותר טוב ממני.

יוסי ישי: כפקיד.

אבי בורשטיין: והרבה כסף נתת.

יוסי ישי: לא נתתי.

יוסי ישי: כשיעשו את החשבון – הנה, אנשי המבקר נמצאים פה – הממשלה תשלם פה הרבה יותר כסף.

יוסי ישי: הרבה יותר כסף, בשווה כסף.

יוסי ישי: אבל לצערי הרב, נכשלתי בדבר הזה, ואני עומד בפני מציאות חוקית קיימת.

יוסי ישי: אני אומר בצורה ברורה – וכולם אומרים את זה.

יוסי ישי: : החוק הנוכחי לא נועד להעתקה ולא מאפשר אותה.

יוסי ישי: שמעתם את זה יותר מפעם אחת.

אורי אריאל: לא נועד?

יוסי ישי: כן, כן.

יוסי ישי: כן.

אורי אריאל: אני שומע את זה בפעם הראשונה.

יוסי ישי: אז אני אפגיש אותך עם אנשים שיגידו לך את זה בצורה ברורה וחד משמעית.

יוסי ישי: הוא לא נועד ולא מיועד.

אהרון חזות: במודע הם עשו את זה.

יוסי ישי: לא נועד ולא מיועד.

יוסי ישי: הוא לא מאפשר העתקה, בצורה מודעת.

יוסי ישי: חד וחלק.

יוסי ישי: ומה הן הנקודות?

יוסי ישי: אחת, ברגע שאתה נותן 66% פיצוי, ברגע שאתה בא ואומר: אפשר לקבל 32% מההשקעה העודפת, אבל אחרי שאתה יודע מה הפיצוי – ואנחנו יודעים שהליך הפיצוי במשק חקלאי הוא בעייתי, ואחרי שאומרים שאת ה-20% מענק אתה יכול לקבל גם כן, לא מהשקעה אלא מהפיצוי, ואז עד שאתה לא יודע מהו הפיצוי אתה לא יכול לתת, אז ברור לך מה קורה כאן.

יוסי ישי: אז לא די שיש רק 66%, גם שאר המפקידים תלויים ב-66%.

יוסי ישי: עד שאתה לא יודע מהם ה-66%, אתה לא יכול לתת, לא את ה-32% ולא את ה-20%.

יוסי ישי: וגם אם נחבר את כולם, אני בסוף אגיע ל – 86% ולא 100%.

יוסי ישי: ואין לי אבדן הכנסה, ואין לי את כל הדברים האלה.

יוסי ישי: לכן, מראש, החוק הזה לא נועד לאפשר העתקה והוא לא מאפשר העתקה.

יוסי ישי: אם אני מוסיף לזה אלמנט נוסף, שהיועץ הממשלתי לממשלה ביטל את החלטת הממשלה שדיברה לתת נחלה לכל מי שיושב, בהתאם לתקן שקבוע באזור, הוא ביטל את ההחלטה הזו וקבע שלכל מתיישב תינתן קרקע שלא בתנאי נחלה, בגבולות 40 דונם ובגבולות השטח שהופעל על ידו – זאת אומרת שאם חקלאי היו לו 20 דונם חממות, אבל באותה שנה מסיבה כזו או אחרת, העביר את המשק להפעלה של אחר, לא מגיע לו דונם אחד.

יוסי ישי: והגביל אותנו עוד הגבלה: המדינה לא רשאית לרכוש קרקע לחקלאים ביותר מ-3000$ לדונם, והיא לא רשאית להשקיע יותר מאלף דולר בתשתיות.

יוסי ישי: אלה הדברים שהיועץ המשפטי קבע, ואנחנו חייבים לעבוד על פיהם.

יוסי ישי: כל הדברים האלה לא מאפשרים העתקה מסודרת של הפעילות החקלאית, ולכן אני בהחלט מסכים עם כל מה שנאמר כאן.

יוסי ישי: ואני לא רואה איך מתקנים את הדברים האלה, אלא בתיקוני חקיקה.

יוסי ישי: זה לגבי מחצית הכוס הריקה, ואם נמשיך להתנהל במתכונת שאנחנו מתנהלים כיום – כולנו מוציאים את הנשמה, מנהלת סל"ע עושה כל מה שהיא יכולה, אנחנו מוציאים את הנשמה, והתוצאות הן בשוליים, וגם כאשר אנחנו משיגים את גורמי הייצור – ואני אפרט מה השגנו עד היום – התוצאות הן בעייתיות.

יוסי ישי: עכשיו בואו נעבור לחצי הכוס המלאה, משום שאי אפשר באמת לחלק התקפות והשמצות ולא להציג גם את המציאות.

יוסי ישי: אז מתוך 4500 דונם חממות שעובדו בגוש קטיף, 1700 דונם פעילות.

יוסי ישי: נכון שזה סוגים שונים.

יוסי ישי: חלק מזה כמו ששמענו מהחבר הזה, שהלך ושכר קרקע במקום אחר, חלק מהחבר'ה לקחו קרקעות בקיבוצים או במושבים בנגב, חלק אחר נעשה בחלוציות וחלק נעשה ב- - - הפארקים.

עמיחי אילון: יוסי, רגע, אני מבין שחלק מה-1700 דונם האלה, זה מה שמספרים לנו פה, שהם הפסידו את הנשמה על מנת שאתה תוכל להגיד - - -

יוסי ישי: חד וחלק נכון.

יוסי ישי: חד וחלק.

עמיחי אילון: לא, זה חצי הכוס המלאה שהיא כאילו מלאה על ידי המדינה.

יוסי ישי: לא, לא לכך התכוונתי.

יוסי ישי: לא לזה התכוונתי.

אורי אריאל: זה הקצף על הבירה.

יוסי ישי: הצגתי נתון עובדתי: 1700 דונם פעילים, יצאה הנשמה לכולם כדי להגיע למספר הזה.

יוסי ישי: מה קורה הלאה?

יוסי ישי: אני אפרט רשימה ארוכה של אתרים ופרויקטים שאנחנו מטפלים בהם, חלקם זמינים, חלקם נמצאים בתהליך.

יוסי ישי: אז יש לנו כמו שאמרתי קודם, שטח בחולות מפקיעים, שהחברים הציגו כאן, שנותן פתרונות לעשר נחלות.

יוסי ישי: במושב מפקיעים קלטנו 26 נחלות, ובזיקים יש מקום וקרקע פנויה ל-55 יחידות.

יוסי ישי: עד כאן, אם נושא הפיצוי היה מוסדר, יש פה 290 פתרונות.

יוסי ישי: מתוך 450 היום 160 חקלאים פעילים.

יוסי ישי: כבר בתחנה הזו – ואני אמשיך עוד – יש 290 פתרונות.

יוסי ישי: בנוסף לזה, שני יישובים חדשים.

עמירה דותן: סליחה, יוסי.

עמירה דותן: עוד פעם.

עמירה דותן: אלה לא נחלות, אלה פתרונות?

יוסי ישי: פתרונות.

יוסי ישי: בחולות מפקיעים עשר, במושב מפקיעים 26, בזיקים 55, סך הכל זה בינתיים - - -

עמירה דותן: זה לא 290.

יוסי ישי: סליחה, טעיתי.

יוסי ישי: מאה פתרונות בחלוצית 1 ועוד מאה פתרונות בחלוצית 4.

יוסי ישי: בנוסף, כמו שאמרתי, לגני טל 65 נחלות, הקרקע כבר נרכשה, כרגע עובדים על תשתיות, על 65 יחידות.

קריאה: נרכש?

יוסי ישי: מבחינת המנהלת, אתם יכולים לרכוש את זה מחר.

יוסי ישי: תגמרו את ההסכם ביניכם, תרכשו.

קריאות: רגע, רגע, רגע, אין כלום בחפץ חיים.

קריאות: אין כלום.

קריאות: אל תזכיר חפץ חיים.

קריאות: לא קיים.

קריאות: - -

יוסי ישי: הפרק הראשון – ואני אחזור אליו אם אתם רוצים, זה פרויקט שאו שהוא נעשה או שהוא בעשייה מתקדמת.

יוסי ישי: זה חולות מפקיעים, מושב מפקיעים, פארק זיקים, חלוצית 1, חלוצית 4, שומריה.

יוסי ישי: הלאה: בטיפול 65, בשלבים כאלה ואחרים, 65 יחידות לגני טל בחפץ חיים, 25 יחידות נצר חזני, ביסודות.

יוסי ישי: עוד 20 יחידות עבור מתיישבים שיגורו ביד בנימין, ואנחנו יוצרים להם פארק חממות על קרקעות משמר דוד, עוד עשרים יחידות של נצר חזני בעין צורים – כל הדברים האלה הם בשלבי טיפול מתקדמים.

אורי אריאל: אתה יכול להגיד אולי לוח זמנים משוער?

עמירה דותן: רגע, אורי.

עמירה דותן: כיוון שאנחנו יכולים לבדוק כאן, נקודתית, אז בוא ניקח את חפץ חיים.

דודו מיכאלי: אבל קחי את מה שפעיל בה.

יוסי ישי: אולי צביה או אוריאל יתנו עדכון לגבי מה שקורה שם.

צביה שמעון: ההסכם עם חפץ חיים – יש פער בין מקורות ושימושים, של חמישים מיליון שקל.

צביה שמעון: - - -

קריאה: - - למגורים.

צביה שמעון: הכל ביחד, אין חקלאות לבד.

צביה שמעון: משום שאם הם לא הולכים לחפץ חיים, הם לא יקבלו חקלאות.

צביה שמעון: ועדה מיוחדת לא אישרה את ההסכם.

צביה שמעון: ההסכם ילך לחתימת ראש הממשלה אחרי שאנחנו נשכנע אותו שזה נכון.

עמירה דותן: מה זה אומר?

צביה שמעון: זה אומר שזה הסכם שיש בו המון המון כסף שמוציאה מדינת ישראל, הרבה מעבר למה שמקובל בכל ההסכמים האחרים, וצריך להביא טיעונים למה צריך להיות ההסכם הזה.

יוסי ישי: על פי החוק לראש הממשלה יש סמכות כאן, מעבר לוועדת ההידברות המיוחדת, להכריע בעניין.

יוסי ישי: לקבל החלטה.

עמירה דותן: כלומר, זה על שולחנו של ראש הממשלה.

צביה שמעון: זה עוד לא על שולחנו של ראש הממשלה.

צביה שמעון: אני צריכה לשכנע את המנכ"ל, ואחר כך נשכנע את ראש הממשלה.

עמירה דותן: מה לדעתך לוח זמנים בעניין הזה?

צביה שמעון: אני מקווה שבשבוע הקרוב נחליט כן, לא, ומתי.

צביה שמעון: סליחה, אם כן אז מיד.

עמירה דותן: השבוע הקרוב אומר עד סוף השבוע הזה?

צביה שמעון: לא.

צביה שמעון: הבא.

אורי אריאל: ואם לא?

צביה שמעון: אם לא נראה.

צביה שמעון: אני מקווה שכן.

אורי אריאל: אז תחזרו לגני טל.

אורי אריאל: מה הבעיה?

קריאות: - -

צביה שמעון: חבר'ה ,בלי ציניות.

צביה שמעון: ההסכם הזה הוא מסובך, הוא הרבה כסף, והוא לא כמו אחרים.

צביה שמעון: עובדה שהעברנו בשבועיים האחרונים את בוסתן הגליל, את תלמי יפה.

צביה שמעון: העברנו כמה הסכמים.

צביה שמעון: זה מסובך.

צביה שמעון: גם לי.

עמירה דותן: את רוצה לדבר על חלק מהתסבוכת?

צביה שמעון: אני לא יכולה.

צביה שמעון: עדיף שלא.

צביה שמעון: אם יש לי סיכוי להעביר אותו, עדיף שלא.

יוסי ישי: נשאר לי עוד נושא אחד.

יוסי ישי: קיוויתי שלא אצטרך להתייחס לסיפור הקרה בזיקים, אבל מאחר שהבנתי שהיתה כתבה אתמול – לא ראיתי אותה – ואני מבין שמעלים את זה היום, אני חייב לדבר על זיקים, ואני אגלה את הכל, והכל ייצא מפה מתועד בצורה ברורה וחד משמעית.

יוסי ישי: פעם אחת שכל הציבור יידע מה קורה בזיקים.

יוסי ישי: אז הסיפור הוא כזה: ברגע שהממשלה קיבלה החלטה לקראת ההתנתקות, התבקשתי, כמנכ"ל משרד החקלאות, להציג בידי הממשלה אלטרנטיבות לקראת העברת המפונים.

יוסי ישי: נזכור: למפונים היו 4500 דונם, ואני התבקשתי להציג קרקע.

יוסי ישי: אני הצגתי לממשלה חלופות שמסתכמות ב-21 אלף דונם, שייבחרו.

יוסי ישי: זיקים לא היתה באף אחת מהחלופות.

יוסי ישי: זיקים לא היתה ברשימה.

יוסי ישי: ואני אומר את זה בצורה ברורה, עם עשרה סימני קריאה.

יוסי ישי: המתיישבים, באמצעות עורך דין שי גרנות – וההסכם פה לפני – ללא ידיעתנו, ללא הסכמתנו, ניהלו משא ומתן עם קיבוץ זיקים, לרכוש את הקרקע הזו מקיבוץ זיקים, ובהסכם הזה, שנחתם ביוני 2005, מופיע סעיף – ואני אומר עוד פעם: ללא ידיעת משרד החקלאות – וכתוב כאן:

יוסי ישי: משפחות הקבוצה מצהירות כי הן בדקו את חטיבת הקרקע וכי היא מתאימה לצרכיהן, וכי לא תהיה להן כל טענה או תביעה או דרישה כלשהי כלפי הקיבוץ והממשלה, כיום או בעתיד, בנוגע לטיב הקרקע, איכותה והתאמתה לצרכיהם".

יוסי ישי: הלאה.

יוסי ישי: לא מסתפק בזה.

יוסי ישי: רגע.

דודו מיכאלי: יש חקלאי שחתום שם?

יוסי ישי: רגע.

יוסי ישי: חתום כאן – אני אגיד לך: ההסכם הזה הוא בין ממשלת ישראל, באמצעות מנהלת סל"ע, בין משפחות של מתיישבים המפורטים בנספח א' להסכם באמצעות עורך דין שי גרנות, וקיבוץ זיקים.

דודו מיכאלי: אני חייב להתייחס לזה, כי זה דבר שבדמי.

דודו מיכאלי: וזו לא התנצחות מולך.

יוסי ישי: אני לא גמרתי.

יוסי ישי: לא גמרתי.

דודו מיכאלי: מנהלת סל"ע חייבה אותי לעבור אצל עורך דין גרנות.

דודו מיכאלי: יונתן היה – זה לא עורך דין שלי, זה מעולם לא היה עורך הדין שלי.

דודו מיכאלי: חייבו אותי לעבור דרך משרד עורך דין גרנות, כי ידעו שאני נמצא בפינה ואני חייב שטח.

דודו מיכאלי: וחייבו אותי לשלם לעורך דין גרנות – יונתן בשיא – מאה דולר על כל דונם.

דודו מיכאלי: זאת שערורייה.

דודו מיכאלי: זאת שערורייה מה שנעשה פה.

זבולון אורלב: אבל איך אמרת?

זבולון אורלב: הממשלה חותמת על ההסכם.

זבולון אורלב: ההסכם הוא עם הממשלה, עם הממשלה.

זבולון אורלב: לממשלה יש מידע והיא לא - - -

יוסי ישי: עוד לא סיימתי.

קריאה: הם לא באו בידיים נקיות.

דודו מיכאלי: אוריאל, אתה חייב להגיד את כל האמת פה.

אוריאל אבני: אני אגיד, אני אגיד, דודו.

אוריאל אבני: מדבר אחד אני לא אברח.

עמירה דותן: רגע אחד, דודו.

דודו מיכאלי: יש דברים שאי אפשר לשתוק עליהם.

עמירה דותן: אני יודעת, לא התכוונתי שתשתוק.

דודו מיכאלי: וזו לא התנצחות מול יוסי, כי באמת יוסי הוא אחד האנשים – אני אומר את זה בכנות - שבאחת בלילה עונה לי ובחמש בבוקר עונה לי.

דודו מיכאלי: זו לא התנצחות מול יוסי, אבל זה דבר שזועק לשמיים.

עמירה דותן: מאחר שזה זועק, רצינו לטפל בו.

עמירה דותן: אבל אנא, אנא - - -

יוסי ישי: אני אמרתי שלא הייתי מעלה את הנושא אם אתם לא הייתם מעלים אותו.

יוסי ישי: אבל מאחר שהעליתם אותו, אני חייב לענות.

עמירה דותן: נכון, טוב מאד שאתה עונה.

עמירה דותן: דרוש פה הסבר.

עמירה דותן: משהו פה לא בסדר.

יוסי ישי: קיוויתי שלא תענו, אבל לצערי – וגם הכתבה של אתמול, לא ראיתי אותה.

יוסי ישי: אי אפשר כאן לשתוק.

יוסי ישי: זה נושא אחד.

יוסי ישי: ההסכם הזה, כמו שאמרתי, נחתם ביוני 2005 לאחר ההסכם, באו אלינו המפונים,

יוסי ישי: אל משרד החקלאות וביקשו מאתנו לבדוק את הקרקע, למרות ההסכם.

יוסי ישי: אני מיניתי צוות מקצועי שבדק את הקרקע ונתן לי באוקטובר 2005, חוות דעת מקצועית לגבי כל תת חלקה.

יוסי ישי: ואכן, הצוות המקצועי בהודעה שלו הודיע שבחלקה המערבית שדודו נמצא שם, יש הסתברות לקרה כארבע פעמים בשנה.

יוסי ישי: והצוות ממליץ לא לגדל שם גידולים בשטח פתוח.

יוסי ישי: מותר לגדל שם חממות, אבל אם מגדלים שם את החממות, צריך להכניס אמצעי מיגון מפני קרה.

יוסי ישי: קיימתי דיון שנציגי המתיישבים השתתפו בו, בסוף 2005.

יוסי ישי: הצוות הציג בפני ובפני פורום רחב, כולל המתיישבים את ממצאי הדוח, לאור הממצא הזה ביקשתי לשוב ולהעמיק בעניין, וצירפתי לצוות מטאורולוג, שהלך ובדק את העניין פעם נוספת.

יוסי ישי: הצוות בדק, אימת את המסקנות הראשוניות ושוב ההמלצה היתה: מותר להקים שם חממות, אבל צריך להקים שם אמצעי מיגון.

יוסי ישי: הדוח הזה הועבר למתיישבים.

יוסי ישי: למרות האמור לעיל – אנחנו לא בורחים, אנחנו, כמשרד החקלאות, צריכים לתת פתרונות – מיד כשדודו אמר לי באותו יום שהיה אירוע קרה, מיניתי צוות מקצועי נוסף שייתן לו פתרונות הפעם – לא לבוא ולזהות את הבעיה אלא לתת פתרונות – תוך יומיים קיבלנו את דוח ההמלצות, קיימנו דיון אצל השר, הגענו למסקנה שחבילת מיגון בסיסית שווה כשלושים אלף שקל, אנחנו על פי החוק רשאים לתת 32% מענק – אמרתי איך – והשר הציע שנבחן אפשרות להכפיל את שיעור התמיכה.

יוסי ישי: אנחנו בודקים את זה.

יוסי ישי: זה לא פשוט, בגלל שהחוק הזה די מגביל אותנו.

יוסי ישי: יש כאלה שטוענים שהחוק קובע שאנחנו לא רשאים לתת מעבר למה שכתוב שם, אבל לפחות השר הנחה אותנו, ואנחנו, יחד עם מנהלת סלע, רוצים למצוא את הפתרון.

קריאות: - -

צביה שמעון: כיוון שיונתן בשיא לא פה, אני מבקשת שאוריאל אבני ישיב, ויאמר את העובדות מבחינת מנהלת סל"ע.

אוריאל אבני: אני עובד מטעם המנהלת עם משרד החקלאות ועם המתיישבים בכל הטיפול בנושא הזה, ואני חושב שהשתלשלות הדברים כפי שהציג אותה יוסי, שהפניה באה מצד החקלאים, המתיישבים, באמצעות משרד עורכי דין למנהלת - והמנהלת טיפלה בחתימת החוזה – אני רוצה לציין שהחוזה שנחתם ב-30 ביוני 2005 היה חוזה אופציה.

אוריאל אבני: המדינה לא קנתה ולא שילמה שקל עבור הקרקע, אלא הגדירו סט של תנאים שעל פיו ניתן לממש את רכישת הקרקע עבור החקלאים.

אוריאל אבני: כפי שיוסי ציין, אחרי חתימת החוזה בוצע תהליך באמצעות משרד החקלאות, והממצאים עברו לחקלאים.

עמירה דותן: לא, אני רוצה לפני זה.

עמירה דותן: ההסכם הזה - - -

שלום שמחון: אנחנו עושים פה טעות, כי לפארק בזיקים אנחנו נמצא את הפתרון בסוף.

אוריאל אבני: זה חשוב.

אוריאל אבני: אני רוצה עוד שני משפטים, ברשותכם.

אוריאל אבני: רכישת הקרקע הראשונה נעשתה בדיוק לפני שנה, ב-27 בדצמבר 2005, כ-360 דונם.

אוריאל אבני: עוד רכישה נוספת נעשתה במאי, ועוד רכישה קטנה נעשתה באוגוסט 2006.

אוריאל אבני: קרי: היה זמן בין האופציה לבין הבדיקה, לבין הרכישה.

אוריאל אבני: ואני ממשיך את הדברים של יוסי: אנחנו בשטח, יש לנו הרבה מאד בעיות, כפי שאת רואה, ואנחנו מנסים להתמודד אתן על מנת לתת פתרונות.

עמירה דותן: חברים, השעה 10:45, השר צריך להיות במליאה וגם אנחנו.

עמירה דותן: הדיון, כמובן, לא הסתיים.

עמירה דותן: אני רוצה את רשותכם להמשיך אותו בשבוע הבא, אם תסכימו להגיע פעם נוספת, כי אני חושבת שצריך לסיים אותו.

אהרון חזות: אנחנו לא עובדים, אנחנו מובטלים, אז אין בעיה.

עמירה דותן: חבר הכנסת עמי אילון, ואם אתם מסכימים – אני לא יודעת אם כבוד השר צריך להגיע בפעם הבאה, אבל יוסי יכול להגיע.

עמירה דותן: אני מבינה ממך, כבוד השר, שבעצם אתה אומר: נושא זיקים יבוא לפתרונו.

יוסי ישי: אני אגיע.

שלום שמחון: בוודאי.

שלום שמחון: רק משפט אחד.

שלום שמחון: חבריה, אדוני יושב ראש ועדת הביקורת.

שלום שמחון: אני בא ממושב קטן בגליל.

שלום שמחון: על ההורים שלי עשו ניסיונות מבחינת גידולים מכאן עד אמריקה, אני משלם אותם עד היום.

שלום שמחון: עד היום משלם את החובות לסוכנות, על כל מיני.

שלום שמחון: על חצי פרידה וחצי עגלה וחצי דיר וגידול טבק ואני יכול לתת פה אלף ואחד דברים.

שלום שמחון: גם כאן לא בטוח שזה יסתיים בדיון המסוים הזה.

שלום שמחון: אנחנו נלווה אותם, אנחנו נדריך אותם, אנחנו נמצא פתרון טכנולוגי לכל דבר.

שלום שמחון: אנחנו נתמודד עם הבעיה בלי קשר לכל העניינים המשפטיים.

שלום שמחון: זה חלק שיימשך עד שדודו מיכאלי יידע מה הוא מגדל שם, לאן הוא שולח את זה, מה הוא עושה עם זה ואיך הוא מתפרנס מזה בכבוד.

שלום שמחון: אני לא מעוניין שאת הבעיה של המפונים אנחנו נמקד עכשיו בדודו מיכאלי, עם כל הכבוד.

שלום שמחון: הוא יקבל פתרון.

שלום שמחון: תודה.

עמירה דותן: תודה רבה.

עמירה דותן: עמי, בבקשה.

עמיחי אילון: ההתרשמות שלי היא – ואני משתתף בכמה דיונים בנושאים האלה, גם בשדולות למיניהן וגם בוועדה לביקורת המדינה – שאני לא היחיד שמרגיש פה מאד לא נוח.

עמיחי אילון: אני רוצה להיות קצת יותר אופרטיבי.

עמיחי אילון: אני לא נמצא פה על מנת לתת ציונים, גם לא מסמכותי.

עמיחי אילון: אני באמת מתרשם שמשרד החקלאות ומנהלת סל"ע וכולם עושים עבודה יוצאת מן הכלל, למרות שפה ושם אני אעיר שתיים שלוש הערות.

עמיחי אילון: הבעיה היא לא של משרד החקלאות, והבעיה היא לא של מנהלת סל"ע, הבעיה היא של מדינת ישראל.

עמיחי אילון: לכן, אני כבר אומר: בראייתי, לא שר החקלאות צריך להיות פה בפעם הבאה, אלא ראש הממשלה, ועד שלא נביא להנה את ראש הממשלה לא נקבל תשובות.

עמיחי אילון: אגב, לא לשון סגי נהור.

עמיחי אילון: למי שהתכוון בשנת 2007 לבצע התכנסות, שלא יספרו לי שחסר כסף.

עמיחי אילון: פשוט, שלא יספרו לי.

עמיחי אילון: הרי אם מישהו תכנן לבצע התכנסות וההתכנסות נדחתה, אז את הכסף שמישהו תכנן בו – ואני לא יודע מאיפה – לעשות התכנסות, בבקשה, שיביא עכשיו על מנת לפתור את בעיית ההתנתקות.

עמיחי אילון: משום שאני אומר לך, כמי שאין לו שום בעיה מצפונית ללכת באמת להמשך המדיני, אי אפשר ללכת לזה עד שלא – אני לא רוצה להגיד: נפתור – נביא לידי ביטוי את חובתנו האזרחית, הלאומית, המוסרית, לגבי מה שעשינו במהלך השנתיים האחרונות.

עמיחי אילון: פשוט, זה בלתי נסבל להמשיך לשבת בישיבות האלה, כל הזמן לשמוע סיפורים.

עמיחי אילון: אני אומר לכם באמת: בראייתי זה סיפורים.

עמיחי אילון: ואני בא ממקום שהרבה מאד דברים ששמעתי פה בדיונים קודמים, הייתי אומר עליהם: חבר'ה, תפסיקו לבזבז את זמני.

עמיחי אילון: ואני, ברשות מנהלת סלע, אמרתי בשני דיונים קודמים: כל הדוחות שלכם, בראייתי, הם חסרי משמעות.

עמיחי אילון: זה הכל סיפורים.

עמיחי אילון: עד שבכל דוח אני לא אתחיל בעמוד ראשון, תקציר מנהלים – דרך אגב, לאף אחד מאתנו אין זמן לקרוא את כל הניירת הזאת – עד שבתקציר מנהלים אני לא אראה טבלה פשוטה – אני קורא נתונים, אני לא קורא סיפורים – שבה אומרים: מה הנושא, מי אחראי, מתי לוח הזמנים שזה מסתיים וכמה כסף מוקצב לזה – אם זה לא מתכנס לטבלה כזאת, זה הכל סיפורים.

עמיחי אילון: ואני קורא את הדוחות של מנהלת סל"ע, ואמרתי את זה בפעם שעברה.

עמיחי אילון: ואני אומר לכם: שום דבר לא קרה.

עמיחי אילון: בדוח האחרון אין טבלה כזאת.

עמיחי אילון: אני בא מתרבות שאני לא יודע לעבוד אחרת.

עמיחי אילון: ויש לנו את הזכות המלאה כחברי כנסת לקבל דין וחשבון, אגב, בוועדה הזאת, אפילו על פי חוק.

עמיחי אילון: וכל הדיונים של הוועדה הזאת, אם לא נצליח לשנות את תרבות הדיווח שאנחנו מקבלים על כל התקלות שהוצגו בפנינו בפעם שעברה, אני אומר לכם: חבל על זמנם של האנשים האלה, חבל גם על זמננו.

עמיחי אילון: אנחנו לא מקבלים את התשובות האלה.

עמיחי אילון: אני מאד מבקש, שיבוא ראש הממשלה, עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, עם מנהלת סל"ע, ושישלחו לי מראש את הטבלה הזאת.

עמיחי אילון: ואז לפחות אני יודע: יבואו ויגידו לי: שמע, חסר כסף, אז זה ייקח עשרים שנה.

עמיחי אילון: הרי בסוף , אף אחד מאתנו לא יודע לומר כמה זמן זה ייקח.

עמיחי אילון: זה הכל סיפורים.

עמיחי אילון: עכשיו אני רוצה עוד שתיים שלוש הערות.

עמירה דותן: זה לא הכסף.

עמירה דותן: אני תמיד אומרת: יש דבר כזה שאני מרגישה, שאני הולכת בתוך תעלה צרה מאד מאד למידותי, מצד אחד זה הכסף שאתה אומר, מצד שני זה מה שאמר כבוד השר: כל החוקים האלה.

עמיחי אילון: לא, לא.

עמיחי אילון: אבל החוק זה הכסף.

עמיחי אילון: שלא נטעה, גבירתי היושבת ראש.

עמיחי אילון: החוק מתעכב כרגע בגלל כסף.

עמירה דותן: אבל החוק כחוק הוא לא רק כסף.

עמירה דותן: הוא פרשנות של הכוונות.

אסף עסיס: יש דברים שזה יועץ משפטי.

עמיחי אילון: אבל כרגע הוא מתעכב בגלל כסף, ועד שאנחנו לא נפתור את הבעיה הזאת, לא עשינו כלום.

עמיחי אילון: עכשיו, תראו: אנחנו מעבירים את תקציב 2007, ואני לא שמעתי אף אחת מהסיעות שהולכת להגיד: רבותיי, התקציב הזה לא יעבור עד שלא נשמע איך הבעיה הזאת נפתרת.

עמיחי אילון: בראייתי זה לא ראוי.

עמיחי אילון: פשוט לא ראוי.

עמיחי אילון: התקציב עובר, ועדת הכספים כבר אישרה, כולנו נרים ידיים בשבוע הבא, ואומרים לי: ראש הממשלה יתפנה לדון בתיקון החוק רק בעוד שבועיים.

עמיחי אילון: ואגב, גם לא בטוח שתהיינה תשובות חיוביות.

עמיחי אילון: ומשהו פה משובש לחלוטין.

עמיחי אילון: אני אומר לך, גבירתי: כחברי קואליציה, מידת הסלחנות שלנו למנכל משרד ראש הממשלה ולראש הממשלה, עברה את כל הקווים האדומים בנושא הזה.

עמיחי אילון: אני מוכרח להודות, חלק מהדברים לא ידעתי.

עמיחי אילון: מעביר לי פה אורי נתונים.

עמיחי אילון: באמת, שלושת הנתונים האלה, שאני מעריך שבמשרד החקלאות יודעים אותם, ואפילו אם יש פה טעות של עשרה אחוז, כשאומרים לי שבית זכוכית, במונחים של היום, על פי החוק של פינוי סיני, דונם ראשון שווה 478,000 שקל, סדר גודל.

עמיחי אילון: ובחוק הנוכחי, אנחנו מקצים לו 76,000 שקל - - -

קריאה: ארבעים.

קריאה: ארבעים וארבע.

עמיחי אילון: לא, רגע רגע.

עמיחי אילון: אני מדבר על בית זכוכית, מנלו.

עמיחי אילון: בית פלסטיק, דונם ראשון, על פי אותו חוק סיני במונחים של היום – 95,000 שקל, במונחים של היום פינוי – 40,000 שקל.

עמיחי אילון: ובית רשת – דונם ראשון 67,000 שקל, במחירים של היום 8,000 שקל.

עמיחי אילון: תראו, זו פשוט בדיחה.

עמיחי אילון: לא צריך להיות חקלאי כמו האנשים שיושבים פה על מנת לדעת את זה.

עמיחי אילון: צריך פשוט להסתכל על הנתונים.

עמיחי אילון: ואני, דרך אגב, רוצה לומר: בראייתי זה לא חלם.

עמיחי אילון: משום שחלם קיים בכל מדינת ישראל, ומה שקיים פה זה מעבר לממוצע שאני רואה בוועדות שאני משתתף בהן, גם ועדת העבודה והרווחה שהשתתפתי בה היום, גם הוועדה לביקורת המדינה וגם הכסף שחסר או לא חסר בוועדת החוץ והביטחון.

עמיחי אילון: זה הרבה מעבר לחלם.

עמיחי אילון: אני לא רוצה להשתמש במונחים של סדום ועמורה וכולי, משום שבאמת כולנו כבר מעבר לעניין הזה.

עמיחי אילון: שורה תחתונה, אני הייתי רוצה שני דברים.

עמיחי אילון: אחד, אני רוצה לחייב את מנהלת סל"ע, להוציא את הדוחות במתכונת שהצעתי.

אורי אריאל: תגיש הצעת חוק, נחתום לך.

עמיחי אילון: מה, בשביל זה?

אורי אריאל: לא, לא.

אורי אריאל: סליחה.

עמירה דותן: הוא בשלב הציניות.

עמיחי אילון: והדבר השני: להביא להנה את מנכ"ל משרד ראש הממשלה וראש הממשלה, על מנת שיסבירו לנו איך הם מתכוונים להתמודד עם הבעיה כבר בתקציב 2007.

עמירה דותן: אל"ף, תודה רבה.

עמירה דותן: אנחנו חייבים לסיים, על רקע משפט אחד של המבקר.

עמירה דותן: הדיון הבא יהיה באותו יום, באותה שעה, 09:30.

עמירה דותן: אני רק רוצה לומר לעניין ראש הממשלה: ראש הממשלה נענה לבקשתי ותוך שבועיים נקיים פגישה בשטח.

עמירה דותן: לא בוועדת ביקורת המדינה אלא בלכיש, כאשר נגיע אליו עם כל סל הדרישות שדיברת עליהן, בנוסף.

עמירה דותן: בבקשה.

בועז ענר: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שיושב ראש ועדת הביקורת יושב פה.

בועז ענר: זה מקרה פרטי של בעיה מהותית של ממשלת ישראל לדורותיה.

בועז ענר: הבעיה היא: העדר פתרון - - -

עמירה דותן: לאומי.

בועז ענר: מה שנקרא: Machinery of government.

בועז ענר: כיצד פועלים בפרויקטים שחוצים משרדי ממשלה רבים.

עמירה דותן: זאת הנקודה.

בועז ענר: במדינות המערב יש פתרון.

בועז ענר: יש יחידות ביצוע ששואבות סמכויות - - -

זבולון אורלב: זה העניין של מנהלת סל"ע.

זבולון אורלב: זה היה העיקרון.

בועז ענר: אין לה את כל הסמכויות, אין לה את משרד החקלאות, אין לה את ממ"י.

שלום שמחון: צריך להביא לפה לא את ראש הממשלה, אלא את היועץ המשפטי לממשלה ואת מבקר המדינה.

קריאות: נכון, נכון.

בועז ענר: צריך לקיים דיון עם ראש הממשלה ושרים אחרים, על Machinery of government.

בועז ענר: כיצד פועלים בפרויקטים חוצי משרדים.

עמירה דותן: זו הערה יוצאת מן הכלל, ועל זה אני הולכת על הצעת חוק.

עמירה דותן: אני מאד מודה לך.

עמירה דותן: חברים, נתראה בשבוע הבא.