ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 94, 2006-12-20 09:00

מנחם בן-ששון: רבותי, אני פותח את הישיבה בנושא תקנות סדר הדין הפלילי (הודעה לנאשם בדבר האפשרות לניהול דיון מקדמי) התשס"ז – 2006.

אברהם לנדשטיין: הדיון הראשון בדרך כלל נעשה (ואני מדבר כרגע מבחינת הניסיון בשטח), עוד לפני שלסנגור, לפחות לסנגור פרטי, בוודאי גם לסנגור ציבורי, יש הזדמנות לעבור על כל חומר הראיות וכתוצאה מכך להגיע להסכמה כלשהי.

אברהם לנדשטיין: אז הקיצור לא מושג למעשה.

מנחם בן-ששון: אדוני מכיר את החוק, את התיקון האחרון שעשינו?

אברהם לנדשטיין: כן.

אברהם לנדשטיין: אני מכיר את החוק ולצערי הרב לא תמיד הסכמנו אתו והתקיים סימפוזיון בסוגיה הזאת והבענו את דעתנו.

מנחם בן-ששון: לא פה בוועדה.

אברהם לנדשטיין: לא, בלשכת עורכי הדין.

מנחם בן-ששון: היינו מאוד מודאגים אז בדיון, בשל ההסכמה מסביב לשולחן, עד כדי כך שניסינו לעצור את הלהט.

מנחם בן-ששון: זו היתה פעם ראשונה, אני חושב, שהיתה הסכמה אז מסביב לשולחן של כל הצדדים.

אברהם לנדשטיין: אנחנו מכירים את התיקון.

אברהם לנדשטיין: בזמנו קוים סימפוזיון, בלשכת עורכי הדין, בסוגיה הזאת עם נשיאי בתי המשפט של תל אביב והמרכז.

אברהם לנדשטיין: אני הצגתי את העמדה שמתנגדת לחוק הזה, אבל זה לא עזר, החוק עבר.

יפעת רווה: ההתנגדות היא בעצם לחוק עצמו, אם אני מבינה, לא לטופס, אלא לחוק המקורי.

אברהם לנדשטיין: ודאי, לדיון המקדמי כולו.

מנחם בן-ששון: זה לגיטימי.

מנחם בן-ששון: חבל שלא שלחו אותך אז לדיון, אבל זה כבר מאוחר.

מנחם בן-ששון: החוק קיים.

מנחם בן-ששון: אבל עוד פעם תעיר לנו לתקנות: הרי אדם צריך לדעת שעומדת בפניו האפשרות גם לא להתחיל את ההליך המקדים, אלא לקבל הליך מלא.

מנחם בן-ששון: זה הליך בהסכמה.

מנחם בן-ששון: איך אתה מציע לנסח את הטופס?

מנחם בן-ששון: אלא אם כן אני לא הבנתי שום דבר בטופס שהכנתם.

אברהם לנדשטיין: נתחיל מיד.

אברהם לנדשטיין: אני מתייחס כרגע לתקנות, לא ראיתי טופס.

מנחם בן-ששון: התקנות זה טופס.

אברהם לנדשטיין: התקנות הם הטופס.

אברהם לנדשטיין: בסדר.

אברהם לנדשטיין: אז ראשית, בית המשפט יהיה רשאי לשאול אותך לשם הבהרת תשובתך לכתב האישום?

אברהם לנדשטיין: בדרך כלל, אדם, מעבר לשאלה הבסיסית של מודה או לא מודה, שאלות עלולות להפליל אותו, כלומר התשובות עלולות להפליל אותו והוא לא תמיד יודע מה הן התשובות שהוא יכול לתת, אלא אם כן הוא מיוצג.

אברהם לנדשטיין: אם הוא מיוצג, שוב בהנחה שהוא מיוצג, התשובות המושכלות צריכות להיעשות רק לאחר עיון בחומר הראיות, אז הישיבה הראשונית גם היא.

אברהם לנדשטיין: ..

אברהם לנדשטיין: אלא אם כן המטרה הסופית, בסופו של דבר, היא לקצר מבלי להיכנס בכלל לחומר הראיות, דבר שלדעתי הוא טעות, אבל לפעמים יש כאלה שמוכנים לעשות את זה.

אברהם לנדשטיין: אז כבר בשלב הראשון, כששואלים אותו שאלות, הוא לא יכול להשיב תשובות לשאלות הללו.

אברהם לנדשטיין: לאחר מכן, עוברים להליך נוסף.

אברהם לנדשטיין: אז מה השגנו?

אברהם לנדשטיין: אם הדיון המקדמי נועד לקצר את ההליכים, ואנחנו מוסיפים עוד הליך, לא השגנו שום דבר.

מנחם בן-ששון: האמת היא שאני לא כל כך מבין את השאלה.

יפעת רווה: זו בעצם ההתייחסות לחוק.

יפעת רווה: אם אני מבינה נכון, אתה מתייחס לחוק עצמו ולא לטופס, בהנחה שהחוק כבר קיים.

מנחם בן-ששון: ובחוק אמרנו שאנחנו רוצים להגיד לאיש, לפני שהוא מגיע, שיהיה מוכן.

מנחם בן-ששון: כדי שלא יגיע ואז נבזבז את זמנו וזמנו של בית המשפט.

אברהם לנדשטיין: שיהיה מוכן למה?

מנחם בן-ששון: שהוא יהיה מוכן לאופציה שבה לא יתקיים אלא דיון מקדמי.

מנחם בן-ששון: שאפשר יהיה לסיים את הדברים בדיון אחד.

יפעת רווה: אבל זו מחלוקת על החוק.

מנחם בן-ששון: בסדר, אבל זה אין לו מחלוקת.

מנחם בן-ששון: מה אני יכול לעשות שהצטרפתי לרוב בוועדה.

מנחם בן-ששון: זה חוק שהתקבל פה אחד, גם במליאה.

יפעת רווה: כן, חשבתי שזה היה הערות על הטופס.

אפרת רוזן: אני רק רוצה להבהיר על מה אנחנו היום דנים.

אפרת רוזן: המטרה של התקנות, של הטופס הזה, זה באמת להיות הודעה לנאשם שהוא יהיה מודע לאפשרות שינהלו דיון מקדמי בעניינו, למטרות של הדיון המקדמי, לאפשרות שהדיון יתנהל, לתנאים שלו; שזה יתנהל בהסכמה, בהסכמת התובע, רק כשהוא מיוצג על ידי סנגור.

אפרת רוזן: לכן באמת הטופס הזה הוא טופס שהוא טכני במובן הזה שהוא בעצם רק נועד להנגיש את החוק לנאשם, לגרום לנאשם לדעת את הזכויות הדיוניות שלו ואת המטרות של ההליך המקדמי.

אברהם לנדשטיין: ממה נפשָך?

אברהם לנדשטיין: אם הוא חייב להיות מיוצג על ידי סנגור באותו דיון, בשביל מה צריך להודיע לו? הסנגור יודיע.

מנחם בן-ששון: ככה כתבנו, רצינו.

מנחם בן-ששון: כך כתבנו, סעיף ג(1).

מנחם בן-ששון: זה טרי אצלי, משום שזה חוק שנעשה בוועדה הזאת לפני כמה חודשים, אז אומר סעיף ג (1): "הנאשם קיבל הוראה, לפי סעיף 95(ב) בדבר האפשרות של ניהול דיון מקדמי.

מנחם בן-ששון: בית המשפט נוכח כי הנאשם מבין את מהות הדיון המקדמי והביע את הסכמתו לניהולו.

מנחם בן-ששון: (2) הנאשם מיוצג על ידי סנגור".

מנחם בן-ששון: מה שאומרת התקנה הזאת עכשיו, אמרנו לשרה, "את צריכה לכתוב עכשיו את הנוסח שבו הנאשם יידע לקראת מה הוא הולך".

מנחם בן-ששון: זה הכול.

מנחם בן-ששון: הוא לא חייב בהליך הזה, זאת אופציה, הוא יוכל להגיד שהוא לא רוצה והשופט לא חייב לתת לו את האופציה.

מנחם בן-ששון: השופט יודע את זה.

מנחם בן-ששון: עורך הדין שלו יודע את זה.

מנחם בן-ששון: כולם יודעים.

מנחם בן-ששון: רק דבר אחד אמרנו, כדי שלא יבוזבז זמן, נודיע לו מראש.

מנחם בן-ששון: "נאשם יקר, אתה מגיע ויכול להיות דבר מסוים".

מנחם בן-ששון: השאלה היחידה היא העומס של הפרטים, אבל זה הוויכוח שלי.

מנחם בן-ששון: עכשיו סוף סוף הגיע נציג הסנגוריה הציבורית, נוכל לנהל איתה את הדיון.

אברהם לנדשטיין: לי נראה הטופס מפורט מדי ומיותר וגם מעמיס על הנאשם הממוצע, שממילא מיוצג.

אברהם לנדשטיין: צריך להודיע לו? יודיעו לו.

אברהם לנדשטיין: מעבר לכך, אם צריך לחיות עם החוק, אז הייתי מצמצם את הטופס.

מנחם בן-ששון: בכל הקשור להערה הראשונה והשלישית השתכנעתי כבר על ידי משרד המשפטים שלא צריך אותן.

מנחם בן-ששון: אתה תשמע מהם אחר כך את הפירוט למה.

מנחם בן-ששון: לגבי ההערה השנייה, לא השתכנעתי.

מנחם בן-ששון: הערת הסנגוריה: "יש חשיבות בהעברה לנאשם שתוצאות הדיון המקדמי תלויה בהודאה בהסכמה שלו, ולכן בהליך זה יהיה רשאי בית המשפט לסיים את הדיון בתיק בהתאם להסכמה בין הצדדים".

מנחם בן-ששון: את אומרת שלא ברור לך.

יפעת רווה: מה שאולי השמטתי שבהמשך כתוב: "הליך נוסף זה יתקיים רק בהסכמתך" שהיא חזרה.

מנחם בן-ששון: זאת אומרת שזה מסבך אותו.

יפעת רווה: זו פשוט חזרה ומאריך ואם לשכת עורכי הדין אומרת שזה ארוך מדי, אז...

יואב ספיר: יש לי רק שאלה.

יואב ספיר: ממכתבו של כבוד הנשיא פרגו הבנתי שיש איזה שהיא כוונה שההודעה- - -

מנחם בן-ששון: המכתב הזה לא לפניי.

אפרת רוזן: זה היה מכתב שנשלח במייל.

יואב ספיר: אני חשבתי שהכוונה פה היא למלא אחרי הוראות החוק ולתת הודעה לנאשם שמוזמן ליום דיונים שבו מתקיים דיון מקדמי.

יואב ספיר: ממה שאני מבין כעת זה שבעצם הכוונה היא לשלוח הודעה לכל הנאשמים ובהודעה הזו, שנשלחת לכל הנאשמים, יהיה כתוב "יכול להיות שיהיה ככה", "יכול להיות שיהיה ככה".

יפעת רווה: נכון.

יפעת רווה: זו באמת ההקדמה שאמרתי.

יפעת רווה: בנוסח המקורי באמת אנחנו עשינו רק לפי 95(ב).

יפעת רווה: ביקש הנשיא פרגו שמכיוון שממילא הם שולחים לכל הנאשמים הודעות, הוא אמר שהוא לא רוצה לשלוח שתי הודעות, וביקש לאחד את זה.

יפעת רווה: עשינו בירור עם המחלקה לחקירת משנה, אם זה בהתאם לסמכות שבחוק והם אמרו שמכוח הסמכות הכללית, על פי תקנות, אפשר לעגן גם את הטופס הקיים בתקנות.

יואב ספיר: השאלה אם זה לא מסבך.

יפעת רווה: אז אנחנו התחבטנו בעניין הזה, אבל השתכנענו שבאמת שני טפסים זה גם כן מסבך.

יואב ספיר: שני טפסים זה מסבך אולי מבחינת מזכירות בית המשפט, אבל לנאשם זה יותר ברור: אתה מוזמן או לזה או לזה.

מנחם בן-ששון: ברגע שיש יותר מדי טפסים, הכלל תפסת מרובה ב-ט' לא תפסת ב-ת'.

מנחם בן-ששון: הכברת ניירת היא עניין שאחר כך שולחים את הטופס הפחות נכון.

מנחם בן-ששון: אנחנו נמצאים בחברת בני אדם, אנחנו מעוניינים לפשט הליכים.

מנחם בן-ששון: אני מניח שקרוב היום שבו נשלח את ההודעות במייל, למי שיש לו מייל ומוכן להיות בקשר איתנו.

מנחם בן-ששון: אני חושב שבמקרה הזה, גם אני מקווה שחברי הכנסת משתכנעים שטופס אחד עדיף מאשר להכביר בניירת, אבל יש לי רק 50% מהקולות.

אפרת רוזן: אני מתנצלת מראש שלא חשבתי על זה.

אפרת רוזן: נוסח החוק לא מונע את הטופס האחד, את ההודעה האחת, כיוון שסעיף 95(ב) אומר "סבר בית המשפט, לאור אופי העבירה שבכתב האישום ונסיבותיה, כי הדיון בכתב האישום מתאים לדיון מקדמי, תצורף להזמנה למשפט ההודעה הזאת", הספציפית.

אפרת רוזן: כלומר, ההודעה צריכה להיות מצורפת, כך לפי נוסח החוק, רק באותם מקרים שבית המשפט סבר, לאור אופי העבירה והנסיבות שלה, שצריך להזמין לדיון המקדמי.

אפרת רוזן: היא לא אמורה להיות גורפת.

אפרת רוזן: לפחות לפי נוסח החוק, לא אמורים לשלוח אותה לכל מי שמוזמן להקראות ואני מודה שאני לא שמתי לב לניואנס הזה בנוסח לפני כן.

אפרת רוזן: לכן, למרות אולי שיש סעיף מסמיך מבחינת סעיף תקנות, יכול להיות שלאור נוסח 95(ב), אנחנו לא יכולים לעשות את זה בטופס אחד.

אפרת רוזן: כי כל הסיבה היתה באמת שרצינו שבית המשפט יבדוק את האופי של העבירה והנסיבות שלה.

יפעת רווה: כיוון שזו בקשה של הנהלת בתי המשפט בעצם, אז אולי.

מנחם בן-ששון: אבל השאלה אם את מוסמכת.

אפרת רוזן: השאלה אם אתם חושבים שהנוסח מאפשר את זה.

יפעת רווה: אני צריכה לבדוק את זה.

יפעת רווה: אני יכולה להרים אליהם טלפון.

מנחם בן-ששון: כדאי, כי חבל לנו על הזמן.

אפרת רוזן: אני לא בטוחה שזה קשור למחלקת נוסח החוק, אני חושבת שזה חשוב מבחינה מהותית.

יפעת רווה: במחלקת נוסח החוק הם בודקים את הנושא של ההסמכות, זאת אומרת הם אלה שאמרו לי שזה בסדר, כי אני מלכתחילה לא הייתי בטוחה.

יפעת רווה: אני הייתי רוצה בכל זאת להתייעץ איתם, ברשותכם.

יואב ספיר: אם אפשר להוסיף הערה בהמשך לנושא שעליו את מתייעצת, וזה גם מופנה אולי להנהלת בתי המשפט: התוכן של הדברים משקף והכול, החשש הוא, כמובן, מה הנאשם מן השורה יבין, ולכן גם להערתו של יושב הראש, הכוונה שלי כשאני מדבר על שתי הודעות נפרדות, אני לא מתכוון ששני טפסים יישלחו לנאשם.

יואב ספיר: זאת אומרת, נאשם שמזומן לדיון מקדמי יקבל טופס א', שיסביר רק מה הוא ההליך של דיון מקדמי, ונאשם שמזומן לדיון רגיל, או שיקבל טופס או שלא יקבל טופס, ואז זה לא נראה לי סרבול ביורוקרטי וזה כן הרבה יותר פשוט לנאשם שקורא.

יואב ספיר: הטופס אומר "הדיון בעניינך הוא כזה" ולא כמו פה, ש"ייתכן שבעניינך יהיה דיון כזה וכזה", כאשר בכלל זה לא ייתכן.

אפרת רוזן: המטרה היתה שבית המשפט ישקול באמת שיש עבירות מסוימות, כמו שלמשל אמרנו שבעבירות מאוד חמורות סביר להניח שבית המשפט לא יזמן בן אדם לדיון מקדמי.

אפרת רוזן: אז השאלה אם באמת צריך לשלוח לבן אדם---

יואב ספיר: ואז אומרים לנאשם שמזומן לדיון מקדמי, "אתה מזומן לדיון מקדמי.

יואב ספיר: הדיון הזה יכול להיערך רק בהסכמתך, אופי הדיון הוא כזה וכזה".

יואב ספיר: זהו, נקודה.

יואב ספיר: זה הרבה יותר פשוט.

מנחם בן-ששון: אבל אם הייתם עושים את הטופס אחרת, ואז את חוסכת לעצמך את השאלות ואת התהיות, טופס שיש בו אפשרות של בית למחוק את הפרטים המיותרים.

מנחם בן-ששון: זאת אומרת, יש טופס שגופו של הטופס מייצג את הטופס הקודם, כמו שאמרת "הנך מוזמן לדיון מקדמי" ואז אתה מקיף בעיגול, ואז תעלה האופציה.

מנחם בן-ששון: ואלה יהיו המקרים שבהם בית המשפט שקל מראש את הדיון המקדמי.

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת מילר, אנחנו עשינו פה חוק, בעקבות המלצה של ועדות שישבו הרבה זמן על הסוגיה הזאת, גם במשרד המשפטים וגם במקומות אחרים, שתכליתו לקצר את הליכי המשפט למקרים שבהם ישנה הסכמה מימין ומשמאל, זאת אומרת גם מצד בית המשפט, גם מצד התביעה וגם מצד האדם, הנאשם, שלא יהיה הליך משפט מלא אלא שיהיה סיכום ביום ההקראה של כתב האישום ואפשר יהיה להגיע להכרעת הדין.

מנחם בן-ששון: זה לא חוק שמונע ממנו אחר כך אפשרות להגיש ערעור, זה דבר שנעשה אך ורק בהתייעצות עם עורך הדין.

מנחם בן-ששון: ההנחה היא שהרבה מן המקרים (דובר אז בעשרות אלפי תיקים) יכולים להיסגר ביעילות.

מנחם בן-ששון: מה שנשאר זה רק השובל של החקיקה וזה תקנות.

מנחם בן-ששון: אבל התקנות פה במקרה הזה אינן כבדות, זה רק טופס.

מנחם בן-ששון: הדיון עכשיו: היו 4 שכבות של דיון.

מנחם בן-ששון: בשלב הראשון עורך הדין לנדשטיין העיר לנו על עצם החוק ואמר "תפשטו כמה שיותר את הטפסים.

מנחם בן-ששון: אל תכבידו על האנשים שקוראים את הטופס".

מנחם בן-ששון: הסנגוריה הציבורית, מאידך, אומרת "לא, תפרט עד כמה שאפשר".

מנחם בן-ששון: ואתה שמעת את ההערות של הייעוץ המשפטי ושל אנשי משרד המשפטים בהתחלה.

מנחם בן-ששון: הסנגוריה הציבורית, שיושבת לשמאלך, הציעה הצעה רחבה יותר וההסבר היה שאין צורך בהרחבה, כי זה כתוב ממילא בסעיף אחר ובסעיף אחר ובסעיף אחר.

מנחם בן-ששון: עכשיו הסנגוריה הציבורית מעלה שאלה מהותית, "למה לא לעשות 2 טפסים?

מנחם בן-ששון: " מי שבא להקראה, שיש את המשפט, שיקבל טופס א'.

מנחם בן-ששון: מי שבא להקראה שיש את האופציה לסגירת המהלך באותו היום, יקבל טופס ב', שהוא הטופס הזה שעליו אנחנו דנים ומתווכחים עכשיו.

מנחם בן-ששון: מעירה היועצת המשפטית של הוועדה "אולי אין לכם אופציה שכזו.

מנחם בן-ששון: יכול להיות שאתה חייב ליצור 2 טפסים", כמו שהעיר ד"ר ספיר.

מנחם בן-ששון: לא כי אתה רוצה להבהיר, אלא משום שאתה חייב להראות שבית המשפט שקל את התיק והגיע למסקנה וזה הדבר שחייבנו אותו, לשקול אם זה תיק שראוי ובשל לדיון מקדמי.

מנחם בן-ששון: ועכשיו אני מציע הצעה טכנית, במקום לחזור ולבדוק את התקפות, כן או לא, להשאיר טופס עם שני חלקים.

מנחם בן-ששון: אנחנו עוסקים בדברים שהם לכאורה קטנים, אבל אחרי זה הם קובעים האם מותר לך לעשות דבר לפי החוק או לא, ומצד שני, מה היא הטכניקה של העבודה של בית המשפט, כדי לפשט עד כמה שאפשר את המהלכים.

ברק לייזר: אולי בנקודה זו אני אעיר שהטופס הזה נבנה תפור למידות השיטה שבה עובדים במחוז המרכז, וכפי שכבר ציינתי בדיונים הקודמים בוועדה, כשעבדנו על חקיקת החוק, בעצם הנשיא פרגו מזמן את כל התיקים הפליליים שלו ליום הקראות מרוכז וביום ההקראות הספציפי הזה הוא בודק את ההתאמה להליך מקדמי ותיקים, שלפי מיטב תפיסתו ולפי אמידתו את הנאשם, הוא קובע אותם להליך מקדמי.

ברק לייזר: בגלל זה הטופס, להבנתי, נבנה בצורה הזו.

מנחם בן-ששון: אבל זה לא עונה על שאלת היועצת המשפטית.

ברק לייזר: נכון.

ברק לייזר: שאלה של סמכות צריך לבדוק.

ברק לייזר: רק רציתי להעמיד את הסיבה שבגינה נבנה הטופס ככה.

אלכס מילר: עצם קבלת הטופס, אותו הנאשם עובר עליו לבד או שהוא עובר עליו עם הסנגור שלו, שמקבל את הטופס?

מנחם בן-ששון: כתוב כאן, למטה, שהוא צריך להתייעץ עם סנגור, אבל אם לא, הוא יקבל סנגור מאיתנו.

אלכס מילר: אני לא יודע אם הנושא הזה עלה, אבל אני מסכים שבעצם הטופס הזה צריך להיות כמה שיותר פשוט מבחינת ההבנה, ללא מושגים משפטיים, אחרת אין סיכוי שהבן אדם הזה יבין על מה מדובר שם.

אברהם לנדשטיין: רציתי להפנות את תשומת הלב לעובדה שעל פי הוראות סעיף 143א (ג)(3) לחוק העיקרי, "יש צורך בהסכמת התובע לקיום...".

אברהם לנדשטיין: אז ממה נפשך?

אברהם לנדשטיין: יש קודם כל צורך בהסכמת בית המשפט לכך שיהיה דיון מקדמי ובסופו של התהליך יהיה צורך בהסכמת התובע.

אברהם לנדשטיין: אנחנו נמצאים בסיטואציה שבה דרושות כל מיני הסכמות שייתכן שעצם ההודעה אחר כך תישלל.

אברהם לנדשטיין: כלומר, נוצר מצב שאולי היה כדאי לברר את ההסכמות הללו עוד לפני ששולחים את הטופס.

מנחם בן-ששון: לא יודע, זה המשא ומתן שמתנהל בלשכת השופט.

אברהם לנדשטיין: התובע אמור לבחון את התיק קודם לדיון, כדי להחליט אם הוא רוצה לקיים מקדמי.

אברהם לנדשטיין: דיון מקדמי הוא בגדר קיצור דרך מסוים, אז התובע אמור, עוד לפני הדיון, כשהוא מגיש את כתב האישום, להחליט "זה תיק שמבחינתי כדאי שילך לדיון מקדמי".

יפעת רווה: אבל זה לא התובע מחליט.

אברהם לנדשטיין: יש כאן שני דברים, יש גם בית משפט וגם תובע.

מנחם בן-ששון: נכון, זה במהלך המשא ומתן.

מנחם בן-ששון: ונניח שהתובע אמר בהתחלה שהוא מוכן, הגיע הנאשם, הנאשם אמר את דברו והתובע אמר "רגע, אני חוזר בי מההסכמה", אתה צריך במקרה הזה את הסכמת הצדדים.

מנחם בן-ששון: לכן כשאמרתי קודם משא ומתן, זה ממש משא ומתן.

מנחם בן-ששון: מה אני משיג?

מנחם בן-ששון: אני משיג הודאה?

מנחם בן-ששון: אני משיג הודאה מלאה?

מנחם בן-ששון: כל מיני שאלות.

מנחם בן-ששון: אתה כשופט, לפני התחלת הדיון, משוחח עם הצדדים והתובע יגיד בנקודה מסוימת "זה תיק שאני לא רוצה להגיע אתו ל---

אברהם לנדשטיין: עם כל הכבוד הראוי, אני יודע את הפרקטיקה בסוגיה הזאת.

אברהם לנדשטיין: הדברים הללו לא קורים כך, הדברים קורים בצורה שבה כבוד הנשיא פרגו הוא באמת נושא הדגל בדברים האלה, משום שאצלו במחוז הדבר הזה עבר בצורה המרבית.

אברהם לנדשטיין: באים באותו יום 80 תיקים וזה הופך להיות משהו שהוא לא משא ומתן בלשכה עם השופט, אלא חבילה של תיקים שמגיעה.

יפעת רווה: זה עדיין 80 תיקים היום?

אברהם לנדשטיין: הטענה היא שזה ירד קצת.

מנחם בן-ששון: אבל עורך הדין לנדשטיין, אנחנו לא בזה.

אברהם לנדשטיין: אני הייתי מציע שעניין ההודעה יעבור קודם כל גם אצל התביעה.

יפעת רווה: לא, ההודעה היא לנאשם.

יפעת רווה: לפי החוק ההודעה צריכה להיות לנאשם בדבר המטרות ובדבר התנאים.

אברהם לנדשטיין: אז הנאשם יסכים ואז יגיע לתובע שיגיד "לא".

יפעת רווה: בסדר, ואז יגיעו לבית משפט והתובע יגיד "אני לא מוכן לקיים את הדיון".

יואב ספיר: אם אפשר להסביר איך אני מכיר את זה מהפרקטיקה?

יואב ספיר: מחוז המרכז זה באמת המקום שזה קורה הכי הרבה – מזמנים לדיון מקדמי.

יואב ספיר: הנשיא פרגו מזמן לדיון מקדמי את כולם.

יואב ספיר: יש שם סנגורים, מי ששוכר לעצמו סנגור פרטי, בא עם סנגור פרטי, מי שלא, יש סנגור ציבורי, יש תובע ואז שם או שמגיעים להסכמה או שלא.

יואב ספיר: ברור שהסנגור הוא זה שמעדכן את הלקוח שלו על זכותו בכלל לסרב להליך מהסוג הזה, בו השופט מסתכל גם על החומר וכן הלאה.

יואב ספיר: ולכן הזימון הוא כן...

יואב ספיר: אז קודם כל זה נכון שההסכמה, או לא הסכמה, היא דבר שנעשה.

יואב ספיר: היא תלויה גם בהצעה של הצד שכנגד וזה חלק מהמשא ומתן.

יואב ספיר: מצד שני, אני כן חושב שיש עדיין הפרדה בין מי שמזומן לצורך דיון כזה ולמי שבבתי משפט אחרים שלא מזומן (ששם יש הפרדה ברורה).

מנחם בן-ששון: רבותיי, תודה רבה על ההערות.

אפרת רוזן: העמדה הראשונה שלי באמת היתה שצריך לפשט את הדברים עבור הנאשם ולהסתפק בטופס אחד ובהודעה אחת.

אפרת רוזן: אבל במחשבה שנייה ואחרי עיון בנוסח החוק, אני חושבת שנוסח החוק לא מאפשר לנו את זה, כיוון שסעיף 95(ב) מדבר על זה שהצירוף של ההודעה, או שליחת ההודעה לנאשם תהיה רק אחרי שבית המשפט סבר, לאור אופי העבירה והנסיבות שלה, שהדיון בכתב האישום מתאים להתנהל כדיון מקדמי ולכן זה לא יכול להישלח לכל הנאשמים שמזומנים להקראה.

אפרת רוזן: לכן אני חושבת שזה כן צריך להיות טופס שונה.

אפרת רוזן: אני גם קצת חוששת שאולי פה החקיקה תלך אחרי הפרקטיקה.

מנחם בן-ששון: שרצינו לתקן קצת את הפרקטיקה.

אפרת רוזן: נכון, רצינו לעגן ולתקן את זה.

מנחם בן-ששון: ולכן ההצעה שלך?

אפרת רוזן: אפשר, אני חושבת, אם יש פה הסכמה, לעשות את הטופס כהודעה לנאשם בדבר דיון מקדמי.

מנחם בן-ששון: משרד המשפטים?

יפעת רווה: כיוון שזה בא מהנהלת בתי המשפט- - -

מנחם בן-ששון: הנהלת בתי המשפט?

ברק לייזר: אני חושב שאני צריך לבדוק את זה.

מנחם בן-ששון: טוב, אנחנו נגמור את העבודה ונאשר אותה ונצביע.

מנחם בן-ששון: אפשר ליצור התליה, או שאני חייב---

יפעת רווה: הבדיקה זה משהו ארוך, או שטלפון מספיק?

ברק לייזר: אני יכול לנסות.

מנחם בן-ששון: אז תלך למשרד אחר ותבדוק.

מנחם בן-ששון: אנחנו נתחיל לעבוד ואתה תלך לחדר של העוזרים שלי לבדוק את זה.

מנחם בן-ששון: אתה שואל רק שאלה ממוקדת אחת של פיצול הטופס.

יפעת רווה: יש גם את הנוסח הראשון שאנחנו עשינו.

יפעת רווה: היו נוסחים פנימיים לפני ששלחנו, שתואמים את הבקשה הזאת של הוועדה.

מנחם בן-ששון: ד"ר ספיר, אתה תשים לב, משום שאנחנו עוברים עכשיו על נוסח שעונה על היעד שאתה רצית, אבל תבדוק את הנפח שרצית להוסיף עליו שלמען הגילוי הנאות, אני מזדהה איתו רק בנקודה אחת.

מנחם בן-ששון: אני עוד לא יודע מה חושב חבר הכנסת מילר, אבל את עמדתו לפישוט כבר שמעת בתפיסה עקרונית.

אפרת רוזן: היום נשלחת איזה שהיא הודעה הזמנה להקראה?

יפעת רווה: כן.

יפעת רווה: היום נשלחת הודעה מכוח יתר הסעיפים, זאת ההודעה שאוחדה עם הדבר הזה.

אפרת רוזן: מבחינת

אפרת רוזן: כם לא צריך בעצם את סעיף 1, כי סעיף 1 זה הזמנה להקראה.

אפרת רוזן: אז אנחנו נוריד את סעיף 1.

יפעת רווה: זאת אומרת אפשר להתחיל מ"מובא בזאת לידיעתך כי הנך מוזמן ל...---

מנחם בן-ששון: "להקראת כתב אישום במועד הנקוב.

מנחם בן-ששון: במועד זה תתבקש לתת תשובתך לכתב האישום".

אפרת רוזן: זו הזמנה להקראה וזה מה שהם אומרים שיש כבר טופס היום שנשלח לפי 143 (א).

מנחם בן-ששון: אבל מה זה מפריע?

מנחם בן-ששון: זה פתיח סביר.

אפרת רוזן: אבל אנחנו רוצים להודיע לו שיכול להיות שהוא יוזמן ל---

יפעת רווה: פה לא מדובר על דיון מקדמי, אנחנו רוצים לייחד את זה לדיון מקדמי.

מנחם בן-ששון: בבקשה, אז תוסיפו את המלה.

יואב ספיר: למה לא "הובא בזאת לידיעתך כי הנך מוזמן לדיון מקדמי"?

אפרת רוזן: הוא לא מוזמן לדיון המקדמי.

אפרת רוזן: יש אפשרות ש"הובא בזאת לידיעתך כי במסגרת הדיון בהקראת כתב האישום, בית המשפט יהיה רשאי לקיים דיון מקדמי שתכליתו.

אפרת רוזן: .." ואז להמשיך את סעיף 2.

מנחם בן-ששון: אבל זו פעם ראשונה שהוא מקבל נייר?

אפרת רוזן: לא, אמרו לנו שהוא מקבל הזמנה להקראה.

יפעת רווה: לא, אבל לפי ההצעה הזו, מי שמוזמן לדיון המקדמי יקבל רק את המסמך הזה.

מנחם בן-ששון: לכן כדאי להשאיר.

יואב ספיר: למה לא לומר "אתה מוזמן לדיון מקדמי", להסביר בכמה שורות מה הוא הדיון המקדמי, זאת אומרת מה המיוחד בדיון המקדמי, ואז לומר ש"הליך זה יכול להתקיים רק בהסכמתך".

אפרת רוזן: כי ההודעה היא לא הזמנה לדיון המקדמי, ההודעה היא בדבר האפשרות שיתנהל דיון מקדמי.

אלכס מילר: השאלה אם הנאשם יכול לקבל החלטה ללא התייעצות עם הסנגור.

מנחם בן-ששון: הוא יכול, אבל כדאי שהוא יתייעץ.

אלכס מילר: אז אני חושב---

יפעת רווה: בעניין הזה כתוב לו שהוא יכול לקבל ייצוג על ידי סנגור.

יפעת רווה: בהמשך, בסעיף 3.

אלכס מילר: שלא יקרה מצב שבן אדם יחתום בגלל שבע

אלכס מילר: צם הוא---

יפעת רווה: לא, אסור.

יפעת רווה: החוק אומר שייצוג של סנגור זה תנאי לכל הנושא של דיון מקדמי.

אלכס מילר: יפה, אז בלי שום קשר הטופס הזה צריך לעבור דרך הסנגור.

יפעת רווה: מה שקורה זה שהוא מקבל את הטופס, עוד לפני שהוא מינה לו סנגור ולפני שהוא דיבר עם הסנגוריה, ואז בטופס כתוב לו "יש הליך נוסף...

יפעת רווה: אתה מוזמן... שיעשו בו כך וכך.

יפעת רווה: ..

יפעת רווה: הליך נוסף זה יתקיים רק בהסכמתך ורק אם תהיה מיוצג על ידי סנגור.

יפעת רווה: אם אתה מעוניין לקבל ייצוג, אתה צריך ליצור קשר עם משרד הסנגוריה הקרוב למקום מגוריך" ונותנים לו פה רשימה של הכתובות והטלפונים של משרדי הסנגוריה.

אלכס מילר: אני בטוח שברגע שהבן אדם, הנאשם, יקבל דבר כזה, אין לו שמץ של מושג מה כתוב פה.

אלכס מילר: אני חושב שהוא צריך לקבל טופס פשוט; קודם כל שיהיה לך מישהו שייצג אותך.

אלכס מילר: אם אתה מוותר – זה משהו אחר, אבל קודם כל שיהיה מישהו שייצג אותך.

אלכס מילר: ברגע שבן אדם מחליט מי מייצג אותו, אז דרך הבן אדם הזה מעבירים את כל הטפסים שהנאשם צריך לחתום והוא יכול להסביר לו בכמה מלים "תשמע, יש לך אופציה כזאת.

אלכס מילר: יש לך אופציה כזאת".

אלכס מילר: לא צריך לפרט בתוך הטופס, כשהסנגור קורא, הרי הוא יודע, לא צריך לפרט שם מה זה דיון מהיר, מה זה זה, ובסופו של דבר יכול הסנגור להגיד לו "תשמע, יש לך זכות לכך וכך, יש לך זכות לכך וכך.

אלכס מילר: מה אתה מחליט?

אלכס מילר: אם אתה רוצה, בוא נלך על זה או לא נלך על זה".

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת מילר, הפרקטיקה היא (והיא פרקטיקה סבירה), שחלק ניכר, אם לא רוב, מהנאשמים מגיעים ללא סנגור למקום ובמקום הם מקבלים סנגור מהסנגוריה הציבורית, לכן אין לך למי לשלוח את זה לפני כן, חוץ מאשר לנאשם.

מנחם בן-ששון: אני חושב שאנחנו צריכים להכניס בהתחלה את מה שמחקתם בזמנו.

אפרת רוזן: אני חושבת שנוסח ההודעה פה באמת מאוד מאוד דומה למה שהוא היום, כיוון שבאמת למי שיוחלט לשלוח את ההודעה הזו, אז זו כבר תהיה הזמנה למשפט, הזמנה להקראה.

אפרת רוזן: ולכן לדעתי הכותרת צריכה להיות "הודעה לנאשם בדבר האפשרות לניהול דיון מקדמי".

אפרת רוזן: אני חושבת שצריך להשאיר את פסקה 1.

אפרת רוזן: אני חושבת שבפסקה 2 צריך להבהיר שבמסגרת הדיון, "בית המשפט יהיה רשאי לקיים הליך נוסף הקרוי דיון מקדמי,שתכליתו..." הלאה.

אפרת רוזן: בפסקה 3 של סעיף 2 יהיה "הדיון המקדמי יתקיים רק בהסכמתך, רק אם תהיה מיוצג על ידי סנגור" וצריך לתקן את סעיף ההסמכה בהתחלה שזה רק יהיה מכוח סמכותי לפי סעיף 95(ב).

מנחם בן-ששון: וגם הכותרת למעלה.

אלכס מילר: אני חושב שצריך גם לפרט בקצרה מה זה הדיון.

מנחם בן-ששון: זאת היתה ההצעה עכשיו של הסנגוריה.

מנחם בן-ששון: אני חושב שיש בזה טעם.

מנחם בן-ששון: בשתיים-שלוש שורות להסביר מה הוא דיון מקדמי.

אפרת רוזן: אנחנו מסבירים בסעיף 2.

אפרת רוזן: זה התכליות של הדיון המקדמי, "תכליתו לברר את עמדתך לעניין הודאה או כפירה ב---

מנחם בן-ששון: ד"ר ספיר, למה לא להסתפק בסעיף 2?

יואב ספיר: זה בסדר מבחינתי.

אפרת רוזן: אני חושבת שזה פותר את הבעיה.

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת מילר, זה יהיה רשום בסעיף 2.

יפעת רווה: גם החוק קובע לנו.

יפעת רווה: זאת אומרת החוק אומר בדיוק מה צריך להיות בהזמנות והוא אומר שצריך לשלוח הודעה בדבר האפשרות לניהול דיון מקדמי ובדבר מטרות הדיון המקדמי.

יפעת רווה: זאת אומרת, החוק מחייב לפרט מה המטרות של הדיון הזה.

יפעת רווה: זה בעצם מדבר על מהות הדיון.

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת מילר, הטכניקה היא בדרך כלל שאנחנו יכולים להצביע, אבל אנחנו לא רוצים לעבוד פעמיים, אנחנו נחכה עד שתבוא הנהלת בתי המשפט.

אפרת רוזן: "תקנות סדר הדין הפלילי, הודעה לנאשם בדבר האפשרות לניהול דיון מקדמי, מכוח סמכותי לפי סעיף 95(ב).

מנחם בן-ששון: אתה שם לב שכל מה שנמחק חוזר עכשיו.

מנחם בן-ששון: ראית בשוליים, כן?

אלכס מילר: אני לא יודע מה נמחק.

אלכס מילר: כן, אני רואה.

אפרת רוזן: "מכוח סמכותי לפי סעיף 95(ב) לחוק סדר הדין הפלילי, נוסח משולב, התשמ"א-1982, (להלן החוק), ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת לתקנות אלה.

אפרת רוזן: הכותרת היא: "הודעה לנאשם בדבר האפשרות לניהול דיון מקדמי.

אפרת רוזן: מובא בזאת לידיעתך כי הנך מוזמן להקראת כתב האישום במועד הנקוב בהזמנה המצורפת בזה.

אפרת רוזן: במועד זה תתבקש לתת את תשובתך לכתב האישום.

אפרת רוזן: בית המשפט יהיה רשאי לשאול אותך שאלות לשם הבהרת תגובתך לכתב האישום.

אפרת רוזן: במסגרת הדיון, בית המשפט יהיה רשאי לקיים הליך נוסף הקרוי דיון מקדמי שתכליתו לברר את עמדתך לעניין הודאה או כפירה בעובדות הנטענות בכתב האישום, כולן או מקצתן, לבחון את האפשרות לצמצום המחלוקת העובדתית או המשפטית, כולה או מקצתה, ולברר האם ניתן לוותר על הצורך בשמיעת ראיות.

אפרת רוזן: בהליך זה יהיה רשאי בית המשפט לסיים את הדיון בתיק או לקבוע דיון בתיק, לצורך שמיעת עדויות לנושאים שנותרו במחלוקת.

אפרת רוזן: "

מנחם בן-ששון: וכאן ההערה של הסנגוריה.

מנחם בן-ששון: עוד רגע.

אפרת רוזן: "הדיון המקדמי יתקיים רק בהסכמתך, ורק אם תהיה מיוצג על ידי סנגור פרטי או ציבורי, לפי בחירתך.

אפרת רוזן: אם ברצונך לקבל ייצוג מטעם הסנגוריה הציבורית, עליך ליצור קשר עם משרד הסנגוריה הקרוב למקום מגוריך, לפי רשימת הכתובות שלהלן, או להיעזר בסנגור ציבורי אשר נמצא בבית המשפט ביום הדיון".

אפרת רוזן: כתובות הסנגוריה הציבורית ויש רשימת כתובות.

אפרת רוזן: "תחילתן של תקנות אלה ביום---

יואב ספיר: את יכולה רק להקריא את הנוסח שלך עוד פעם?

יואב ספיר: את "אם ברצונך לקבל ייצוג.

יואב ספיר: ..

יפעת רווה: יש לי שאלה טכנית, מחוז מרכז זה מחוז או מחוזות?

יואב ספיר: הסנגוריה הציבורית זה מחוז אחד, אבל זה מקביל לשני מחוזות של בתי משפט.

יואב ספיר: לצורך כתובות, זה מחוז תל אביב מרכז.

יפעת רווה: בטופס אנחנו משאירים שורות ריקות והנהלת בית המשפט תוכל להדפיס את הכתובות.

ברק לייזר: אומר הנשיא פרגו שבעצם שהוא לא רואה בעיה עם הסמכות, אבל זה לא הוא שיחליט.

ברק לייזר: והוא אומר גם שבהחלטה לפיה נצטרך לשלוח שני טפסים בעצם, נכון לשיטת העבודה הקיימת שלו היום, הוא ייאלץ לשלוח שני טפסים לכל נאשם.

ברק לייזר: דבר שרק יבלבל את הנאשמים.

ברק לייזר: אני מניח שזה דברים שהוא אמר לך.

אפרת רוזן: אבל למה הוא צריך לשלוח את זה לכולם?

אפרת רוזן: החוק מחייב אותו לבדוק כל עבירה.

ברק לייזר: אז אומר הנשיא פרגו שרק בדיון המקדמי הוא יודע בוודאות אם התיק מתאים להליך המקדמי.

ברק לייזר: הוא מזמין את כולם, זה מה שד"ר ספיר אמר.

מנחם בן-ששון: אז שיזמין את כולם לדיון המקדמי לפי שיטתו.

מנחם בן-ששון: שישלח רק טופס אחד.

ברק לייזר: אבל העניין הוא שהחוק מחייב אותנו בהודעות נוספות, לפי סעיפים נוספים.

יפעת רווה: לא, הוא לא מחייב.

יפעת רווה: ההודעה האחרת נשלחת לא מכוח חובה בחוק, אלא מכוח רצונה של הנהלת בתי המשפט.

אפרת רוזן: אם הטופס הזה יכלול גם הזמנה להקראה, למרות שאני חושבת שיש עם זה בעייתיות שמזמנים את כולם מראש, כי אני לא חושבת שזה עולה מנוסח החוק, אבל נגיד שמזמנים את כולם---

ברק לייזר: אני לא בטוח, אגב, כי נסיבותיה של העבירה ומהותה וכולי.

מנחם בן-ששון: יש דברים שאוסרים להזמין אותו לדיון מקדמי.

מנחם בן-ששון: הוא לא יכול לעשות את זה.

מנחם בן-ששון: כאן ישב כבוד השופט מצא והסביר לנו שיש דברים מובחנים.

מנחם בן-ששון: יש סוגיות שברור שאינן מוזמנות ויש דברים שברור שהם מוזמנים ויש נשיאים שלא רוצים לשתף פעולה.

מנחם בן-ששון: כל תכליתו של החוק הוא להכניס את הנשיאים שאינם רוצים לשתף פעולה לתוך המסגרת ולהתקין את זה במקומות שצריך להתקין.

ברק לייזר: אומר גם הנשיא פרגו שאם תמצאו מקום לכך, הוא רוצה לדבר איתכם.

מנחם בן-ששון: באמצע הדיון?

מנחם בן-ששון: אני אעצור את הדיון הזה ולא יהיה טופס, תחכו עוד כמה שבועות, מבחינתי זה בסדר.

מנחם בן-ששון: הטרחנו חברי כנסת, אבל אני מקבל את זה.

מנחם בן-ששון: זאת לא בעיה.

אפרת רוזן: אני חושבת שהחשש של הנשיא פרגו הוא לא אמיתי בעניין הזה.

אפרת רוזן: אין סיכוי שהוא יתממש, בגלל שאם אנחנו משאירים את סעיף 1, זה אומר שהוא מבחינתו יכול לשלוח רק טופס אחד, הוא לא צריך לשלוח שני טפסים, כי הטופס הזה כולל גם את ההזמנה למשפט ולכן הוא לא יצטרך לשלוח שני טפסים.

מנחם בן-ששון: אני רוצה להצביע על הטופס הזה.

מנחם בן-ששון: אם אתם תחליטו לבטל את הטופס, השר יכול להחליט שהוא לא רוצה.

מנחם בן-ששון: אז אני רוצה להצביע.

יואב ספיר: אפשר בבקשה לקיים דיון בשתי הערות שאני חושב שעדיין כן חשובות?

מנחם בן-ששון: אני עניתי עליהן, אני מוכן לחזור עוד פעם ולהסביר לך.

יואב ספיר: בעיקר ההערה השנייה.

יואב ספיר: אם אנחנו רוצים להסביר מה הוא ההליך המקדמי, אז כן חשוב שהיכולת לסיים את התיק ולצמצם את המחלוקות העובדתיות וכולי, זה בהסכמת הצדדים.

מנחם בן-ששון: זה כתוב למטה.

יואב ספיר: לא, זה שההליך יהיה רק בהסכמתך.

יואב ספיר: זה שני דברים שונים.

יואב ספיר: זאת אומרת, השופט לא יכול בהליך המקדמי, בלי שהוא שמע ראיות, לעבור על חומר הראיות ולהגיד "אני קובע שהתבצעה עבירה כזו וכזו".

יואב ספיר: לא, הוא יכול רק להביא את הצדדים להסכמה על עובדות מסוימות ולכן יש הבדל בין ה"הליך יתקיים רק בהסכמתך", לבין "התוצאה של ההליך תהיה גם כן רק בהסכמתך".

יואב ספיר: זה דבר אחד.

אלכס מילר: זה לא מופיע בחוק של הדיון המקדמי שבעצם ההסכמה---

יואב ספיר: בוודאי, השאלה אם אנחנו רוצים להגיד לו, כשהוא בא לדיון מקדמי, מה זה הדבר הזה, במה הוא שונה מדיון רגיל.

מנחם בן-ששון: אם אין הסכמה על המסגרת העובדתית, המשפטית, של האישומים?

יואב ספיר: אז זה הולך לשופט אחר, להוכחות.

מנחם בן-ששון: אבל יש הסכמה על הדיון.

יואב ספיר: למה לא? לדיון אין בעיה.

יואב ספיר: המיוחד בדיון הזה הוא שבמקום סדר הדין הרגיל שבו צד אחד מגיש את ראיותיו וצד שני מגיש את ראיותיו, השופט לא מתערב ובסוף מחליט, פה יש שופט אקטיבי שמסתכל על חומר הראיות ומנסה להביא את הצדדים להסכמה, מעין מפשר כזה.

יואב ספיר: זה חשוב שהנאשם יידע, בעיניי, השופט הזה שמנהל את הדיון המקדמי לא יכול לקבוע את תוצאת התיק, אלא אם כן יש הסכמה בין הצדדים.

מנחם בן-ששון: זה כתוב בסעיף 2, בסיפא של 2: "זה יתקיים רק בהסכמתך".

יואב ספיר: לא, אני כנראה לא מסביר את עצמי טוב.

אלכס מילר: הוא רוצה שהנאשם יהיה רגוע, שאם לא ילך לו, אז זה לא סוף הדרך.

אלכס מילר: זה כתוב בחוק, אבל הנאשם לא יודע.

אלכס מילר: הוא אומר שזה הטופס שהוא מקבל, הוא רוצה שהנאשם גם יידע.

יואב ספיר: אין מחלוקת על זה ששופט שמנהל דיון מקדמי, לא יכול להגיד "אוקיי, עכשיו עברתי על חומר הראיות, אני מחליט, אפילו שאין הסכמה בין הצדדים, שהאיש אשם בעבירה של גניבה".

יואב ספיר: אין כזה דבר.

יפעת רווה: אבל אני לא אכתוב בתקנות משהו שלא מופיע לי בחוק.

יואב ספיר: אבל זה מושכלות יסוד.

יואב ספיר: חוק סדר הדין הפלילי קובע הליך איך נעשה דיון פלילי.

יואב ספיר: שם כתוב שיש צד שמביא את הראיות, צד אחר שמביא ראיות.

יואב ספיר: הסעיף הזה מאפשר דיון אחר.

יפעת רווה: להבנתי עצם הדיון המקדמי זה בהסכמה.

יואב ספיר: בדיון מקדמי "לפי סעיף זה רשאי בית המשפט בהסכמת בעלי הדין לעיין בחומר החקירה.

יואב ספיר: ..

יואב ספיר: לא הסתיים הדיון בכתב אישום..."

מנחם בן-ששון: התוספת שלכם "בהתאם להסכמה בין הצדדים בדבר המסגרת העובדתית והמשפטית של האישומים".

מנחם בן-ששון: אתה מכניס כאן לשופט שיקול דעת, מה אתה רוצה להשיג בזה?

מנחם בן-ששון: קודם כתבנו שיש לבחון את האפשרות לצמצום.

מנחם בן-ששון: זאת אומרת הצהרת שתכליתו זה לבחון, וזה נשאר, ואחר כך אתה כותב "ההליך מתקיים בהסכמה שלך".

מנחם בן-ששון: אז או שזה מיותר, או שאתה רוצה לקבוע כאן דבר שלא כתוב בחוק.

יואב ספיר: לא, לא.

יואב ספיר: קודם כל, אני לא קורא כרגע איפה זה כתוב בחוק, אם תתנו לי קצת זמן, אני אראה.

יואב ספיר: אני חושב שאין חולק על זה שההליך המקדמי הוא הליך שבו השופט חורג מסדרי הדין הרגילים בניסיון להביא את הצדדים להסכמה.

יואב ספיר: אם אין הסכמה, זה ברור שזה הליך מקדמי.

מנחם בן-ששון: טוב, בואו נקרא את הטקסט.

מנחם בן-ששון: תחזור לטקסט ותגיד לי איפה זה כתוב.

יואב ספיר: אבל זה לא כתוב.

יואב ספיר: ..

מנחם בן-ששון: אם זה לא כתוב, אז לא נפרש.

יואב ספיר: אבל זה דבר שאין עליו מחלוקת.

יפעת רווה: אני לא יכולה לכתוב בתקנות משהו שלא מופיע בחוק ועוד משהו כזה שהוא באמת קשור לשיקול הדעת של שופט.

יפעת רווה: יכול להיות שעשינו טעות בחוק העיקרי כשלא כתבנו את זה.

יפעת רווה: יכול להיות שזו היתה טעות.

יפעת רווה: אני לא זוכרת שזה עלה בכלל.

אלכס מילר: היום השופט יכול להכריע בלי הסכמה בין התובע לסנגור?

יפעת רווה: היום החוק דורש את ההסכמה לעצם ניהול ההליך, הוא לא דורש הסכמה לתוצאות שלו.

יואב ספיר: תראו, זה אומר ככה: "בירור על דעת הנאשם לעניין הודאה או כפירה, בחינת האפשרות לצמצום המחלוקת העובדתיות".

יואב ספיר: מה זה אומר צמצום המחלוקות העובדתיות?

יואב ספיר: כל עוד אין הסכמה אז נותרת מחלוקת.

מנחם בן-ששון: ד"ר ספיר, זה כתוב בסעיף 2 ברישא.

יואב ספיר: מה שאני מנסה לעשות זה שבהודעה הזו זה יהיה ברור לנאשם שקורא את זה.

יפעת רווה: לא, אבל אנחנו נצמדנו לחוק.

יפעת רווה: איך אנחנו נכתוב משהו שלא כתוב בחוק?

יפעת רווה: אנחנו כתבנו ש"עמדתך לגבי הודאה וכפירה" ו"צמצום המחלוקת" ו"צורת שמיעת הראיות וסיום ה..."

יואב ספיר: "בהליך זה רשאי בית המשפט לסיים את הדיון בתיק, או להעביר את התיק לשופט אחר", כאשר לא מוסיפים את המלים שהוא רשאי לסיים רק אם יש הסכמה של הצדדים, זה דבר שמטעה נאשם שלא מיוצג, והדיוט שקורא את הדבר הזה חושב שבהליך הזה בית המשפט יכול לקרוא את התיק ולהחליט.

אפרת רוזן: אבל אז יש לו סנגור שאומר לו מה הוא יכול לעשות ומה לא, בזמן הדיון.

אפרת רוזן: אנחנו פה מדברים רק על ההודעה על האפשרות.

יפעת רווה: בחוק המסמיך מדברים על "סיום הדיון במסגרת הדיון המקדמי".

יפעת רווה: זאת אומרת, לא נאמר שם במפורש "בהסכמתך".

יפעת רווה: אני מדברת על החלק של הסיום, לא יתר החלקים של "הודאה" ו"כפירה" וכל זה.

יפעת רווה: כמובן שהוא צריך להסכים לומר את עמדתו---

יואב ספיר: אבל אין מחלוקת שזה מה שהחוק קבע, נכון?

יואב ספיר: אז למה לא להסביר את זה לנאשם?

יואב ספיר: כי את החוק הזה, סעיף 143, קוראים על רקע הוראות של חוק סדר הדין הפלילי שקובעות איך מתקיים הליך פלילי.

יואב ספיר: החוק הזה רק נותן חריג.

מנחם בן-ששון: בסיפא "הליך נוסף זה יתקיים רק בהסכמתך".

יואב ספיר: אני מבדיל בין הסכמה לעצם קיום ההליך לבין הסכמה לתוצאות ההליך, אם אין הסכמה לתוצאות ההליך, מה שקורה בהליך עצמו, אחרי שהסכמת להליך, זה שהשופט מנסה להביא את הצדדים להסכמה.

יואב ספיר: לא הגיעו להסכמה, התיק הולך למסלול הרגיל ואני כן חושב שחשוב שיצוין שזה הולך לשופט אחר.

מנחם בן-ששון: זה כתוב.

יואב ספיר: לא זה לא כתוב.

יפעת רווה: יואב ספיר, האם לא יכול להיות מצב שבמסגרת הדיון הנאשם והתובע מסכימים לדיון מקדמי והנאשם אומר "אני מודה" ומצמצמים את המחלוקת וכל זה נוצר בהסכמה, ואז בית המשפט מסיים את הדיון בלי הסכמה.

יפעת רווה: זאת אומרת, הוא מחליט על פסק דין כפי שהוא מחליט לאור כל הדברים שנעשו קודם.

יפעת רווה: הוא מחליט על פסק דין בהתאם לכל מה ששמענו לפני כן.

יואב ספיר: לא, רק אם יש הסכמה.

יפעת רווה: על פסק דין יש הסכמה?

יואב ספיר: הוא לא יכול, אם הוא עדיין כופר בחלק מהעובדות.

יפעת רווה: הוא לא כופר.

יפעת רווה: בית המשפט מרשיע אותו, עד כאן הכול נעשה בהסכמה.

יפעת רווה: ואז את גזר הדין הוא נותן בלי הסכמה ובזה מסיים את הדיון.

יואב ספיר: זה יכול להיות שקורה.

יואב ספיר: כן.

יואב ספיר: מגיעים להסדר טיעון---

יפעת רווה: אז גזר הדין לא נעשה בהסכמה.

יואב ספיר: לא, זה בהחלט נעשה בהסכמה.

יואב ספיר: ההודאה בעובדות נעשית בהסכמה והוסכם שהשופט ישפוט.

יואב ספיר: זה מוסכם בין הצדדים שאין הסכמה לעניין גזר הדין.

יואב ספיר: זאת אומרת, זאת עסקת טיעון, מה שנקרא הסדר טיעון לא סגור לעניין העונש.

יפעת רווה: אבל זה אומר שסיום הדיון הוא לא בהסכמה.

יפעת רווה: כי את גזר הדין הוא קובע בלי שהנאשם יסכים לזה.

יואב ספיר: כן, אבל הנאשם מסכים שהשופט יקבע.

ברק לייזר: כן, אבל אומר יואב ספיר שגם עצם הותרת גזירת הדין לשיקולו של השופט נעשה בהסכמת הצדדים.

אפרת רוזן: כן, אבל זה נראה לי מוזר לכתוב בתקנות פה את הדבר הזה, כשזה לא מופיע במפורש בחוק.

מנחם בן-ששון: רבותיי, לשופט בשלב מסוים יש אפשרות לגמור את ההליך, אם התחילו אותו.

מנחם בן-ששון: שלב לפני הסוף הם אומרים "אנחנו לא מסכימים", השופט יכול למצות את המהלך, לפי דעתי.

יואב ספיר: לא, לא יכול.

מנחם בן-ששון: אני לא מצאתי בחוק את העובדה---

אפרת רוזן: ההסכמה היא רק על נקודת הפתיחה?

מנחם בן-ששון: לפי דעתי כן.

יואב ספיר: השופט, ביום הקראות, יכול לגמור את התיק בלי הסכמה של הצדדים?

יואב ספיר: בוודאי שלא.

יואב ספיר: כל המטרה של ההליך הזה זה להגיע להסכמות, ואם אין הסכמות, מנהלים סדר דין פלילי על פי חוק סדר הדין הפלילי.

יפעת רווה: להבנתי הנאשם יכול לחזור בו בכל שלב עד הכרעת הדין.

אפרת רוזן: אמרנו כשדיברנו על החוק שההסכמה היא הסכמה נמשכת.

יואב ספיר: ההסכמה היא יסוד לכל ההליך.

מנחם בן-ששון: אז אם כך צודק ד"ר ספיר, בהתאם להסכמה.

אפרת רוזן: זה לא כתוב בחוק במפורש ואנחנו לא נכתוב דברים כאלה, כיוון שזה לא כתוב בחוק.

מנחם בן-ששון: ממה את לומדת בלשון החוק שצריך את הסכמתו עד לרגע האחרון?

אפרת רוזן: אני לא לומדת את זה בצורה מפורשת, אני לומדת את זה מההיסטוריה החוקתית.

מנחם בן-ששון: אני שואל בכל זאת, איפה את רואה את זה בלשון החוק?

מנחם בן-ששון: אם אני עכשיו נמצא בבית המשפט, דקה לפני הסיום אני אומר "אני לא רוצה".

אפרת רוזן: כתוב שהדיון יתנהל בהסכמה.

מנחם בן-ששון: הדיון, כן, אבל גזר הדין לא.

מנחם בן-ששון: נכון, ועכשיו נמצאת הכרעת דין.

יואב ספיר: אחרי הכרעת הדין אתה לא יכול לחזור בך.

מנחם בן-ששון: כרגע גמרתי, הדיון נסגר.

מנחם בן-ששון: ד"ר ספיר התחיל, הוא אמר, "רבותיי, אתם כולכם מסכימים ש..." ואני לא הסכמתי ש..., משום שאני לתומי חשבתי, או לא לתומי, שאנחנו לא חוקקנו את זה.

מנחם בן-ששון: זה נושא שנדון, שאל אותי יצחק לוי בדיון, אני חושב, אפשר לבדוק בפרוטוקול, ונדמה לי שזה לא מופיע לא במקרה בנוסח החוק.

יואב ספיר: זה ברור לי לפחות.

יואב ספיר: אני אנסה אולי להסביר את זה שגם אם זה לא כתוב במפורש, זה ברור שזאת לשונו של החוק.

יואב ספיר: זאת אומרת, מה שקורה הוא שיש סדר דין פלילי שהוא סדר דין מורכב ומסורבל, שמעניק זכויות לנאשם והגנות כאלה ואחרות.

יואב ספיר: בא המחוקק ואמר "אני מציע לעשות הליך שהוא פשוט יותר ובהליך הזה, המטרה היא שהשופט יעיין בעצמו בחומר הראיות, בין היתר, ישאל שאלות את הצדדים וינסה להביא אותם להסכמה".

יואב ספיר: מה זה ינסה להביא אותם להסכמה?

יואב ספיר: התביעה תוותר על אישום מסוים, הנאשם יודה באישום אחר והם יגיעו לאיזה שהוא סוג של הסכמה.

יואב ספיר: אם אין הסכמה כזו, כל הזכויות של הנאשם קמות לו והתיק עובר למסלול הרגיל.

יואב ספיר: זו הפרקטיקה וזו נראית לי כוונת המחוקק.

אלכס מילר: אבל לא כתוב פה שבשלב שהוא נתן הסכמה להיכנס להליך---

יואב ספיר: אני קורא את זה שכתוב שהמטרה של זה היא בירור עמדת הנאשם ובחינת האפשרות לצמצם את המחלוקת העובדתית או המשפטית.

יואב ספיר: מה זה צמצום מחלוקת?

יואב ספיר: צמצום מחלוקת זה כאשר יש הסכמה שדברים מסוימים אינם במחלוקת.

יואב ספיר: צמצום מחלוקת זה לא הכרעה של שופט, זה לא לצמצם את המחלוקת, זה הכרעה במחלוקת.

יואב ספיר: צמצום במחלוקת זה כאשר---

ברק לייזר: למרות שאם אתה עושה פרשנות, אז עדיין יש מחלוקת.

יואב ספיר: אלה דברים שהם באמת פרשנות של מה זה דיון מקדמי.

יואב ספיר: אני חושב שאף שופט שמנהל דיון מקדמי לא יגיד שזה אחרת.

יואב ספיר: אם אנחנו חושבים שזה המצב, למה לא לכתוב את זה בהודעה?

יפעת רווה: סביר שעובדתית זה נכון, אבל זה משהו שלא נמצא בהסמכה.

ברק לייזר: צודקת אפרת רוזן שלא כתבנו את זה במפורש בלשון החוק ולכאורה אנחנו מכניסים פרשנות של החוק לתוך ההודעה.

יואב ספיר: המחוקק אמר שאנחנו ניתן הודעה כדי שניתן משהו ברור לנאשם, אחרת היינו מצרפים את לשון החוק, הנה סעיף זה – לך תביא את זה לעורך הדין.

יואב ספיר: בדיון מקדמי הוא לא יכול להחליט בלי הסכמה של הצדדים.

ברק לייזר: זה לא כתוב בחוק.

מנחם בן-ששון: הפרשנות, רבותיי, של ד"ר ספיר היא נכונה והיא כתובה בחוק.

מנחם בן-ששון: ניקח את הטקסט מחדש.

מנחם בן-ששון: אני רוצה לקבוע ואני מבקש את אישורכם שהפרשנות שלו היא נכונה, שהפרשנות של ד"ר ספיר היא הנכונה.

מנחם בן-ששון: אני מפנה אתכם קודם כל לסעיף 143(ה) "לא הסתיים הדיון בכתב האישום במסגרת הדיון המקדמי, יעביר את הדיון לשופט אחר שימשיך לדון בו".

מנחם בן-ששון: עכשיו אני עובר לסעיף ההגדרות.

מנחם בן-ששון: בסעיף ההגדרות כתוב: סיום דיון, על פי סעיף 143(א)(א) – "סיום דיון לרבות מתן פסק הדין".

מנחם בן-ששון: זאת אומרת שבעצם הנאשם או כל גוף אחר יכול לחזור בו עד למתן פסק הדין.

מנחם בן-ששון: כל מי שנמצא במערכת יכול לחזור בו עד סיום ההליך ועכשיו תראו את הנפקוּת של זה לגבי התקנות.

מנחם בן-ששון: הנפקות של זה לגבי התקנה היא שבאמת זה תלוי בהסכמה, גם ברגע האחרון.

מנחם בן-ששון: אני לא רואה פרשנות אחרת.

אפרת רוזן: אני לא רואה איך ההסכמה עולה מסעיף קטן (ה).

אפרת רוזן: סעיף קטן (ה) מדבר על ההליך הפרוצדורלי שבמקום שהדיון לא מסתיים, צריך להעביר את זה לשופט אחר שידון בזה.

אפרת רוזן: להזכיר לך, הסיבה שגם הגדרנו את סיום הדיון כך, היה במחלוקת מאוד מאוד קשה.

אפרת רוזן: חשבנו לפרט האם מדובר על עיכוב הליכים, לא עיכוב הליכים, יכול להיות הרבה דברים.

אפרת רוזן: אבל עניין ההסכמה לא עולה בסעיף קטן (ה) וגם הסיבה מלכתחילה שרצינו לשנות את הנוסח שהועבר אלינו על ידי שרת המשפטים, שדיבר על הליך נוסף שתכליתו להגיע להסכמה בדבר שאלות עובדתיות ומשפטיות, שאמרנו שמהחוק לא עולה המלה הסכמה, עולה המלה צמצום של מחלוקות.

אפרת רוזן: יש דברים אחרים, אבל לא מדובר על המלה הסכמה.

אפרת רוזן: אני לא רוצה להכניס לתקנות משהו שלא נמצא בחוק.

מנחם בן-ששון: זה בסדר.

מנחם בן-ששון: זה סביר.

מנחם בן-ששון: אז אם כך אפשר לומר שבהתאם ל...

יפעת רווה: אני לא בטוחה שאנחנו צריכים להכניס דברים שלא כתובים במפורש בחוק.

יפעת רווה: אני חושבת שההצמדות לחוק היא הכי בטוחה.

מנחם בן-ששון: כן, אני אשתמש בלשון החוק גם.

מנחם בן-ששון: "בהליך זה יהיה רשאי בית המשפט לסיים את הדיון בתיק בהתאם ל..."

יואב ספיר: בהתאם להסכמה בין הצדדים.

מנחם בן-ששון: לא, לא, לא.

מנחם בן-ששון: "בהתאם לבירורים שנמנו לעיל", ואז זה יהיה הודאה או כפירה, כולה או מקצתה, ואפשרות לבחון מחלוקת.

מנחם בן-ששון: זאת אומרת, "בהליך זה יהיה בית המשפט רשאי לסיים את הדיון בהתאם לבירורים שנאמרו לעיל או להעביר את התיק לדיון לשופט אחר".

אברהם לנדשטיין: ואז לכתוב את לשון סעיף ה' – אם לא הסתיים, זה עובר לשופט אחר.

מנחם בן-ששון: לא, אבל הטענה של ד"ר ספיר היתה שההעברה בין א' ל-ב', זאת אומרת ה"או להעביר את התיק לשופט אחר" די ברור, אבל הרישא של הקטע הזה של "בהתאם להסכמה בין הצדדים", צריך להגיד לו שזה פונקציה של ההתדיינות שנעשית.

מנחם בן-ששון: אני לא רוצה להגיד דברים שלא כתובים בחוק וזו טענה חזקה, כי אתה כאן יוצר את המלה "הסכמה" והסכמה היא מלה קשה מדי ולכן אני מסתפק בכך שאני אומר "בהתאם לבירור המפורט לעיל".

אפרת רוזן: נראה לי שהתוצאה היא אותה תוצאה.

מנחם בן-ששון: ואז יש לך שתי אפשרויות: יהיה רשאי בית המשפט לסיים את הדיון, שזה לא בית המשפט מסיים אותו נקודה.

מנחם בן-ששון: זה מבחינתך לא בעיה להכניס?

אפרת רוזן: נראה לי שזה בסדר.

מנחם בן-ששון: וגם מבחינתך זה עונה על הדרישות.

מנחם בן-ששון: אתה מבין שאתה לא יכול להכניס לחוק מה שלא כתוב בו.

יואב ספיר: אני לא משוכנע שאני לא יכול בהודעה לנאשם לנסות להשתמש בשפה פשוטה יותר.

מנחם בן-ששון: נכון, אבל עורך הדין המוכשר אחרי זה ייקח את ההודעה ויהפוך אותה לטיעון.

מנחם בן-ששון: לא היתה הסכמה.

יואב ספיר: אבל אין מחלוקת שזו הסיטואציה העובדתית, שהשופט לא רשאי להכריע בדיון הזה.

מנחם בן-ששון: ד"ר ספיר, מה שכתוב כאן זה "בהתאם להסכמה בין הצדדים בדבר המסגרת העובדתית והמשפטית של האישומים".

מנחם בן-ששון: ולמעלה נאמר מידת ההסכמה, או צמצום המחלוקת העובדתית.

מנחם בן-ששון: עכשיו, מה רמת צמצום המחלוקת העובדתית, היא 50%, 70%, 95%?

מנחם בן-ששון: זה שיקול הדעת של השופט או של מישהו אחר.

מנחם בן-ששון: לכן כאן המלה הסכמה היא מלה שיוצרת מחויבות.

מנחם בן-ששון: המקסימום שאני יכול להגיע אליו, מבחינת שני החלקים, זה להביא עוד פעם את כל מה שכתוב שם.

מנחם בן-ששון: שני משפטים קודם זה מיותר לגמרי, אז במקום להביא את מה שכתוב שני משפטים קודם, להגיד רק "בהתאם לפרטים שלעיל".

נסים זאב: אני רוצה להבין, להקים צוות מצומצם זה במקביל?

מנחם בן-ששון: בסעיף 2 זה מה שכתוב בחוק, זו היא לשון החוק.

נסים זאב: כן, אבל אפשר במקביל, עוד קודם הגשת הראיות, הליך מקביל של ועדה שבאה ובודקת ובוחנת---

מנחם בן-ששון: לא, לא, זה הליך שבין הצדדים, אתה חוזר לנוסח החוק, אנחנו עכשיו בטופס.

מנחם בן-ששון: נשארנו רק בשולי החוק.

מנחם בן-ששון: אני מציע שנשאיר את זה ככה.

מנחם בן-ששון: הסנגוריה הציבורית מקבלת את הפתרון הזה?

יואב ספיר: פחות נוח לי עם זה.

יואב ספיר: אפשר בכל זאת להשאיר בהודעה את העובדה שבהיעדר הסכמה זה יועבר לשופט אחר?

מנחם בן-ששון: כן.

יואב ספיר: אני חושב שאת זה חשוב שהנאשם יידע.

יואב ספיר: זה גם כתוב בחוק.

מנחם בן-ששון: המלה "הסכמה" היא מלה מחייבת.

מנחם בן-ששון: אתה לא צריך ליצור אותה.

יואב ספיר: אני סברתי שבהודעה אפשר להכניס את מה שברור לכולם שהוא נכון וכדאי להעביר אותו גם לנאשם, אבל אם---

מנחם בן-ששון: אי אפשר להשתמש במלה שאחרי זה יכולה לגלוש לחוק.

יפעת רווה: היא טעונה.

מנחם בן-ששון: אתה אחר כך כסנגור, בצדק, תטען, או התובע יטען בצדק טענות שנובעות מטופס.

מנחם בן-ששון: לטופס יש הרי משמעות, אחרת לא היינו עוסקים בו שעה שלמה בבירור חילופי הנוסח שלו.

יואב ספיר: כן, אבל זו משמעות שאין חולק עליה.

מנחם בן-ששון: מזכירות בתי המשפט, מה איתכם?

מנחם בן-ששון: לא נוח לכם?

ברק לייזר: לא, אבל אני מבין שאין ברירה.

מנחם בן-ששון: לא, יש לכם ברירה, אני מוכן לקבל את הבקשה ולעצור את ההצבעה.

אפרת רוזן: הבעיה היחידה מבחינת

אפרת רוזן: כם, זה לא מקומי להגיד את זה, אבל שזה נכנס לתוקף עוד שבוע.

מנחם בן-ששון: אני אומר כך: נאשר את הטופס הזה, עם התיקון שעכשיו תיקנו, לאור הבקשה של הסנגוריה.

מנחם בן-ששון: אם תהיה איזה שהיא בעיה, תחזרו אלינו ובינתיים יהיה לכם מנגנון לעבוד.

יואב ספיר: התיקון כולל גם את אפשרות ההעברה לשופט אחר?

מנחם בן-ששון: כן, זה אפשר.

אפרת רוזן: "בהליך זה יהיה רשאי בית המשפט לסיים את הדיון בתיק או לקבוע דיון בתיק לצורך שמיעת ראיות".

אפרת רוזן: איפה אתה רוצה להוסיף את "אם לא הסתיים הדיון, יועבר לשופט אחר".

יואב ספיר: כן, לפי הנוסח שהם הציעו.

מנחם בן-ששון: "או להעביר את התיק לשופט אחר", זה לפי הנוסח של החוק.

מנחם בן-ששון: זה כתוב בהודעה שלי.

מנחם בן-ששון: "או להעביר את התיק לשופט אחר לצורך שמיעת.

מנחם בן-ששון: ..".

מנחם בן-ששון: מקובל עליי.

מנחם בן-ששון: את רוצה להקריא את סעיף 2?

אפרת רוזן: "בהליך זה יהיה רשאי בית המשפט לסיים את הדיון בתיק" ולהוסיף "בהתאם לבירורים"?

מנחם בן-ששון: בהתאם לבירורים המפורטים לעיל, או להעביר את התיק לשופט אחר לצורך שמיעת עדויות ונושאים שנותרו במחלוקת.

מנחם בן-ששון: אני מבקש להצביע.

אלכס מילר: אתה יכול לחזור מהתחלה על התיקון שנכנס?

אפרת רוזן: כן.

אפרת רוזן: "בהליך זה יהיה רשאי בית המשפט לסיים את הדיון בתיק בהתאם לבירורים המפורטים לעיל, או להעביר את התיק לשופט אחר, לצורך שמיעת עדויות ונושאים שנותרו במחלוקת".

מנחם בן-ששון: רבותיי, חברי הכנסת, האם אתם בעד לאשר?

מנחם בן-ששון: מי בעד לאשר את התקנות?

מנחם בן-ששון: ירים את ידו.

מנחם בן-ששון: מי נגד?

מנחם בן-ששון: נמנע?

מנחם בן-ששון: פה אחד.

מנחם בן-ששון: הצבעה אושר פה אחד בעד - 3