ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 93, 2006-12-19 11:00

מנחם בן-ששון: אני פותח את הישיבה.

מנחם בן-ששון: ראשית, קיבלנו נתונים מהמשרד לביטחון פנים בעניין חוק שחרור על תנאי ממאסר.

מנחם בן-ששון: לא ברורים לי סעיפים א, ב ו-ג.

מנחם בן-ששון: 1375 אסירים זה מצב נתון?

חיים שמולביץ: זה כרגע.

מנחם בן-ששון: וממתי הנתון לגבי מי שיצא ולא שב?

נעמה בר אור-פוירטונגר: לגבי אסירים על תנאי, הנתון הוא משנת 2000, כפי שמפורט בסעיף ב'.

מנחם בן-ששון: אבל אלה לא אנשים שמשנת 2000 הפרו את תנאי המעצר.

נעמה בר אור-פוירטונגר: אלה אנשים שמוגדרים חבי-מעצר, בגלל הפרת תנאי השחרור החל משנת 2000.

מנחם בן-ששון: עד שנת 2000 תפסנו את כולם, אף אחד לא מסתובב.

מנחם בן-ששון: ממתי הנתון של אלה שיצאו את הארץ ולא שבו?

נעמה בר אור-פוירטונגר: הם גם לא יכולים להיות לפני שנת 2000, בגלל שהנתון בסעיף ב' כולל גם את התשעה בסעיף ג'.

מנחם בן-ששון: ואת אומרת שהמספר הכולל הוא משנת 1982-1986, כי לפני כן אין לך נתונים.

נעמה בר אור-פוירטונגר: בקטגוריה של האסירים בבריחה אין לי נתונים לפני 1982.

מנחם בן-ששון: זה לא שייך לדיון היום, אבל האם את זוכרת שהצענו לכם לחשוב שוב על הגדרה של אסיר נמלט?

מנחם בן-ששון: האם יכול להיות שאחרי 10 שנים זה מתיישן או שאין דבר כזה?

נעמה בר אור-פוירטונגר: יש היום הוראה בחוק העונשין שקובעת מה תקופת ההתיישנות על עונש.

נעמה בר אור-פוירטונגר: לצורך העניין, ההגדרה הזאת חלה לגבי אסיר שנמלט.

מנחם בן-ששון: זאת אומרת שאחרי זה הם נגרעים מהרשימה שלכם ואתם כבר לא סופרים אותם?

נעמה בר אור-פוירטונגר: הם נמצאים ברשימה, בגלל שההחלטה האם חלה התיישנות או לא היא אף פעם לא החלטה אוטומטית, זאת אומרת שיהיו פה תמיד שיקולים של התביעה.

נעמה בר אור-פוירטונגר: יכול להיות שיתייחסו לבריחה, למשל, בתור עבירה נמשכת, ואז תקופת ההתיישנות תתחיל מאוחר יותר.

נעמה בר אור-פוירטונגר: זה בתחומה של התביעה.

מנחם בן-ששון: אז אני מבקש שנקיים על זה פעם דיון.

מנחם בן-ששון: זה אפילו לא צריך להיות דיון עמוס.

מנחם בן-ששון: השאלה היא שאלה, האם הנמלטות יוצרת את העבירה כעבירה מתמדת, ולכן אין עליה התיישנות?

מנחם בן-ששון: אבל אז הנתונים שלנו אולי לא נקיים.

נעמה בר אור-פורטונגר: אגב, זה לא אומר שלא תחול התיישנות.

נעמה בר אור-פורטונגר: למיטב הבנתי, אם למשל נשארה יתרת מאסר של חמש שנים, יכול להיות שאפשר לראות את האסיר כאסיר נמלט במהלך חמש השנים האלה.

מנחם בן-ששון: הרי אנחנו לא נחליף את הדיון.

מנחם בן-ששון: הנתונים אינם נקיים, למרות שהמספרים הם מספרים לא גדולים מאוד.

נעמה בר אור-פורטונגר: אני חושבת שזאת החלטה שקשורה יותר לגורמי התביעה מאשר לשירות בתי הסוהר או למשטרת ישראל.

מנחם בן-ששון: או למחוקק.

אפרת רוזן: אם יש בעיה.

דבי גילד-חיו: לא השתתפתי בדיון הקודם, והיום אני מחליפה את עורכת הדין סיגל שהב.

דבי גילד-חיו: אני מבינה שהנתונים האלה הובאו בעקבות הרצון להכניס תנאי קבוע של איסור יציאה מהארץ.

דבי גילד-חיו: לפי דעתי חסר פה נתון חשוב מאוד כדי לבחון כמה כן אושר להם וכן שבו.

דבי גילד-חיו: אם יתברר שהאחוז של אלה שלא שבו הוא מאוד קטן, יכול להיות שהתנאי הזה מתייתר.

מנחם בן-ששון: חסר לך השיעור הקודם.

מנחם בן-ששון: בפגישה הקודמת החלטנו שאפילו אם יהיו לנו נתונים נקיים, את חובת הבקשה נטיל על האסיר ולא על המדינה.

דבי גילד-חיו: זאת אומרת שזה יהיה אוטומטית אסור, ואם ירצה, הוא יכול לבקש.

דבי גילד-חיו: בעיקרון, נתון כזה היה צריך להציג.

מנחם בן-ששון: את צודקת.

מנחם בן-ששון: אפשר לבקש, אבל זה לא ישנה את העניין.

יפית וייסבוך: אני קראתי את הפרוטוקולים.

יפית וייסבוך: לצערי, נציגי הלשכה לא נכחו משום מה בישיבות האחרונות, וחבל מאוד.

יפית וייסבוך: ראשית, המכתב הזה של השב"ס ל א מפרט איזה מהאסירים מתוך אותם 63 היו בחופשה.

יפית וייסבוך: הרי יש אסירים, הרוב, שיוצאים מדי חודש לחופשה.

נעמה בר אור-פורטונגר: גברתי מבלבלת את הנתונים.

נעמה בר אור-פורטונגר: ה-63 הם האסירים שנמלטו בתקופת התנאי, הם לא היו בחופשה.

נעמה בר אור-פורטונגר: השאלה שאת שואלת נמצאת בסעיף ד, שם כתוב שישנם 70 אסירים בבריחה, מתוכם 48 בחופשה.

יפית וייסבוך: ו-63 אלה נכללים בתוך ה-70?

נעמה בר אור-פוירטונגר: לא, בנוסף.

יפית וייסבוך: בעניין ההתיישנות יש פסיקה של בית משפט עליון.

יפית וייסבוך: אם אסיר בורח, התקופה הזאת מופסקת, אבל היא חוזרת כשתופסים אותו, כך שלכאורה אין התיישנות.

מנחם בן-ששון: תודה לך על ההערה, היא מאירת עיניים.

מנחם בן-ששון: אם פעם נבוא לחוקק, נזדקק לה.

מנחם בן-ששון: חברי הכנסת, אנחנו חוזרים לסעיף 14.

אפרת רוזן: נציגי משרד המשפטים, שההצעה מטעמם, לא פה.

מנחם בן-ששון: לא נורא, אנחנו נרשום את זה ונשלח להם מכתב.

אפרת רוזן: אנחנו אישרנו את סעיפים 1 עד 31 להצעת החוק, מה שנותר לנו זה סעיפים 14 ו-12(3) שנשאר פתוח.

אפרת רוזן: אני אקרא את סעיף 14, שכולל שלוש פסקאות.

אפרת רוזן: מדובר בתיקונים עקיפים לחוק העונשין, שלא נובעים ישירות מההצעה הזאת, אלא דברים שגילו שחייבים לתקן: "(1) בסעיף 47(ד), בהגדרה "מאסר אזרחי", בסופה יבוא "ולעניין סעיף קטן (ב) – למעט מאסר שהוטל בצו לפי חוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז-1967"; (2) בסעיף 51ג(ב), אחרי "התשס"א-2001" יבוא "(בסעיף קטן זה – חוק שחרור על-תנאי)", במקום הקטע החל במילים "בין אם" עד המילים "אלא אם כן" יבוא "ואולם אם ההחלטה כאמור חלה רק על חלק מתקופת המאסר שנגזרה עליו ויתרת תקופת המאסר בהתאם להחלטה עולה על שלושה חודשים או אם" ובסופו יבוא "יחול סעיף 2 לחוק שחרור על- תנאי על יתרת תקופות המאסר האמורות"; (3) בסעיף 71(ד), הסיפה החל במילים "ולעניין סעיף 49" – תימחק".

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת לוי, יש לך הערות?

יצחק לוי: אני לא כל כך מבין מה שכתוב פה, אז אין לי הערות.

אפרת רוזן: התיקון לחוק העונשין בפסקת משנה (1) בהצעת החוק נדרש - -

מנחם בן-ששון: - - זה סדר נשיאת מאסר.

מנחם בן-ששון: פסקת משנה (2) היא עבודות שירות.

אפרת רוזן: זה בגלל שהייתה סתירה היום בין הוראת החוק לבין חוק ההוצאה לפועל, ורצו ליישב את הסתירה.

מנחם בן-ששון: פסקה (3) היא מאסר במקום קנס.

אפרת רוזן: התיקון השלישי הוא תיקון יחסית טכני.

אפרת רוזן: כשנחקק חוק שחרור על-תנאי ממאסר, בוטלו הסעיפים בחוק העונשין שעסקו בשחרור מוקדם של אסירים, גם סעיף 49, ולא עשו את ההתאמה הנדרשת, אז היו צריכים לתקן גם את זה.

ענת אסיף: אני מתנצלת על האיחור, התעכבתי בוועדה לקידום מעמד האישה.

מנחם בן-ששון: אני מבקש שתסבירי את התיקון השני של עבודות השירות, סעיף 51ג.

ענת אסיף: היום בחוק העונשין כאשר נגזר על מישהו מאסר לריצוי בעבודות שירות, יש פרוצדורה שנקראת הפסקה של עבודות השירות, הפסקה מנהלית או שיפוטית, לפי הנסיבות שקבועות בחוק.

ענת אסיף: מי שמחליטים להפסיק לו את עבודות השירות, מועבר לרצות את יתרת המאסר בבית הסוהר ממש.

ענת אסיף: אם היתרה שנותרה לו היא מעל שלושה חודשים, הוא נכנס לחוק שחרור על-תנאי ממאסר ורשאי לבקש שחרור בתום שני שלישים.

יצחק לוי: בדרך כלל עבודות השירות הן לחצי שנה.

ענת אסיף: אם הוא למשל ביצע חודשיים עבודות שירות ומשהו קרה.

יצחק לוי: כלומר אנחנו מדברים על מסגרת של חצי שנה.

ענת אסיף: כן.

ענת אסיף: אם הוא למשל ביצע חודשיים עבודות שירות ומשהו קרה והוא חזר לכלא, הוא יכול לבקש שחרור על תנאי.

ענת אסיף: משום מה, אם מראש בית משפט קובע בגזר הדין שהוא גוזר על האדם מאסר לשישה חודשים, שמתוכם חודשיים בעבודות שירות וארבעה חודשים בכלא, שזה דבר אפשרי, על הארבעה חודשים האלה הוא לא יכול לבקש שחרור על תנאי ממאסר.

ענת אסיף: כך היום כתוב בחוק שחרור על תנאי וכך כתבנו בשנת 2000.

יצחק לוי: יש מקרים כאלה?

ענת אסיף: היה בפירוש מקרה, שפתאום אי התאימות הזאת פתאום צצה.

יצחק לוי: אבל האם יש פסקים כאלה בארץ שנותנים חודשיים עבודות שירות וארבעה חודשי מאסר?

ענת אסיף: כן, מפצלים את המאסר, חלקו לריצוי בעבודות שירות וחלקו לריצוי בפועל.

יפית וייסבוך: אי אפשר לפצל עונש.

יפית וייסבוך: או שכולו מאסר בפועל או שחלקו מאסר על תנאי ועבודות שירות, אבל אין דבר כזה לפי החוק, רק אם הוא - - -

ענת אסיף: למיטב ידיעתי, היה מקרה שזה בדיוק מה שקרה בו, ובאמת בית המשפט תהה איך זה שאדם לא יכול לבקש שחרור על תנאי ממאסר על אותם ארבעה חודשים.

יצחק לוי: אני רק שואל האם זה קיים בפרקטיקה בפסקי הדין ב-58 שנות המדינה.

אפרת רוזן: יש דוגמה שזה היה.

אפרת רוזן: אנחנו עוזרים לאסיר, לנאשם.

ענת אסיף: אם אתם זוכרים, כשניתן המבוא לכל הצעת החוק הזאת, הוסבר שחלקה מיועדת לטובת האסירים וחלקה לטובת התכלית ההרתעתית.

ענת אסיף: התיקון הזה נועד לטובת האסירים.

יצחק לוי: ברוכים תהיו, אני רק שואל האם אנחנו מתקנים דבר של דרוש וקבל שכר, או שיש פה נפקות מעשית.

יצחק לוי: אני לא זוכר שהייתה נפקות מעשית לדבר כזה.

ענת אסיף: ההבנה שיש כאן חוסר קוהרנטיות בסעיף עצמו נולדה בעקבות מקרה ספציפי שהגיע לבית המשפט.

מנחם בן-ששון: עורכת הדין וייסבוך אומרת שלא היו דברים מעולם.

יפית וייסבוך: יש סיטואציה שנגזר על אדם, למשל, שישה חודשי עבודות שירות - וזה קורה כל הזמן - ואחרי חודשיים, שלושה הוא מחליט לא להתייצב לעבודות.

יפית וייסבוך: אז הוא מוחזר לכלא ואז נשאלת השאלה - ולכן התיקון חשוב רק בנקודה הזאת - האם כשנותרו לו יותר משלושה חודשים בכלא, כי הוא ברח מעבודות שירות, הוא יכול לקבל שליש.

מנחם בן-ששון: אז יש לו בעיה אחרת, לפי הרישא של החוק.

אפרת רוזן: אנחנו מאשרים את סעיף 1214 על שלוש הפסקאות שלו.

אפרת רוזן: סעיף 12(3) נשאר פתוח מהדיון הקודם.

אפרת רוזן: סעיף 12 מתקן את סעיף 29 לחוק השחרור בעניין ההמלצות של ועדת השחרורים המיוחדת לעניין קציבת עונש מאסר.

אפרת רוזן: אישרנו את הסעיף, אבל נשארה נקודה פתוחה, שהועלתה בסוף הדיון.

אפרת רוזן: הסעיף מאפשר לוועדה לזמן באופן חריג את האסיר ולשמוע את טענותיו בעל פה, למרות שהדיונים בוועדה נערכים ככלל באמצעות מסמכים.

אפרת רוזן: עקרונית, אנחנו אישרנו את הסעיף.

אפרת רוזן: אנחנו קיבלנו את טענת משרד המשפטים, שהעובדה שוועדת השחרורים המיוחדת פועלת על סמך מסמכים לא פוגעת בזכות הטיעון של האסיר.

אפרת רוזן: אנחנו ראינו את הוועדה הזאת כוועדה מנהלית יותר באופי שלה מאשר ועדה מעין שיפוטית.

אפרת רוזן: הדברים האלה כבר אושרו בדיון הקודם.

אפרת רוזן: מה שנשאר פתוח זו השאלה, האם באותם מקרים מיוחדים שהחוק מאפשר להזמין את האסיר לטעון את טענותיו, האם להזמין גם את נפגע העבירה לטעון את טענותיו.

אפרת רוזן: אמרנו בדיון הקודם - וגם זה כבר הוסכם - שלאור העבודה שחוק זכויות נפגעי עבירה לא מאפשר לנפגע העבירה בכל הצמתים בהליך הפלילי לטעון טענות בעל פה אלא רק בכתב, שאין מקום לתקן את זה רק בהקשר הזה ויש מקום לשקול תיקון לחוק זכויות נפגעי עבירה.

אפרת רוזן: אז עלתה הצעה חלופית – לכתוב שלוועדה יש סמכות לזמן אחרים, בלי לנקוב בשם של נפגע העבירה.

אפרת רוזן: אנחנו ביקשנו שהות לבדוק את העניין לקראת הדיון.

מנחם בן-ששון: ענת, מה המשמעות לגביכם?

ענת אסיף: מבחינתנו זה בסדר.

יפית וייסבוך: לשכת עורכי הדין לא הייתה בדיון הקודם.

יפית וייסבוך: לפעמים הפרקטיקה גוברת על מה שהמחוקק יודע, אבל בפועל, בוועדה הזאת - למרות שהיא כביכול ועדה מנהלית - מופיע נציג הפרקליטות.

יפית וייסבוך: בנוסף לחברי הוועדה, יושב ראש הוועדה הוא שופט מחוזי ויש שופט שלום שהוא חבר בוועדה, מנהלת המחלקה בפרקליטות המדינה שיושבת כחברת ועדה, כמדומני נציג שב"ס, וגם נציג היועמ"ש, תובע בפרקליטות, מופיע.

יפית וייסבוך: כשאנחנו מדברים על זה שלפעמים, כשמבקשים יפה, אסיר או בא כוחו מקבלים היתר נדיר להופיע בפני הוועדה, אין שוויון מבחינת הנגישות לערכאות, כי הערכאה הזאת היא לא סתם ערכאה, אלא היא דנה בגורלו של האסיר האם יקבל חנינה או לא, כי קציבת עונשו היא חנינה.

יפית וייסבוך: יש פה הליך שיפוטי, רק שהוא לא שוויוני, כי האסיר לעתים נדירות מופיע ונציג היועץ המשפטי לממשלה תובע בדיון כמו בוועדת שחרורים רגילה.

יפית וייסבוך: המחוקק צריך לחשוב על הפרקטיקה.

מנחם בן-ששון: עורכת הדין וייסבוך, את בטח עברת על הפרוטוקול של הדיון הקודם, ואת זוכרת שדיברנו על זה.

יפית וייסבוך: הלשכה מתנגדת להרחבת חוק זכויות קורבן עבירה, לא משום שלא צריך לתת להם אפשרות, אלא כי האפשרות צריכה להיות כמו במשפט פלילי.

יפית וייסבוך: אחרי שהאיש הורשע והקורבן רוצה להביע את עמדתו, הוא עושה את זה באמצעות הצהרה בכתב, סעיף 3 לחוק זכויות קורבן עבירה.

יפית וייסבוך: אי אפשר להרחיב את זה.

יצחק לוי: כלומר לא להחריג.

יפית וייסבוך: אי אפשר, זה להחריג את זה בדלת האחורית.

יפית וייסבוך: לא צריכה להיות זכות טיעון בעל פה.

דבי גילד-חיו: אני יודעת שכבר דנתם בזה, אבל אני רוצה לומר שני משפטים על זכות טיעון.

דבי גילד-חיו: בהתייחס לאי שוויוניות בזכות הטיעון, אני אפילו לא משווה את זה בין נציג המדינה לבין האסיר.

דבי גילד-חיו: ברגע שאין קריטריונים ברורים ושוויוניים, יוצא שהוועדה באופן שרירותי תזמין אדם אחד ולא אדם אחר.

דבי גילד-חיו: אנחנו חושבים שזאת זכות יסוד חוקתית בסיסית לתת בהליך הוגן זכות טיעון לאדם, במיוחד כשנידונות זכויות כל כך מהותיות, בראש ובראשונה חירותו של האדם.

דבי גילד-חיו: לכן זה צריך להיות גורף, שתמיד יוזמן האדם לוועדה, שהיא חד-משמעית לדעתנו ועדה מעין שיפוטית.

מנחם בן-ששון: אני רוצה למצות את הדיון.

מנחם בן-ששון: קודם כל, זה לא הליך שיפוטי.

מנחם בן-ששון: שנית, אנחנו לא מדברים על אדם שהוא בחזקת חף מפשע, אלא על אדם שמרצה על עונשו ואנחנו נותנים לו אופציות מסוימות ולא את האופציות הרחבות.

מנחם בן-ששון: גם בפעם הקודמת אמרנו שלדבר על שוויון זה אבסורד.

מנחם בן-ששון: אנחנו לא מעונינים להפוך את הוועדה לוועדה שיפוטית.

מנחם בן-ששון: אני לא בטוח שהרכב הוועדה שציינה עורכת הדין וייסבוך משקף בדיוק את ההרכב, כי אנחנו קיבלנו את הנתונים ממה מורכבת ועדת השחרורים הללו.

מנחם בן-ששון: אנחנו ממקדים את השאלה אך ורק בסוגיה אחת, האם אנחנו רוצים להגיד דבר שהוא היה קיים גם קודם.

מנחם בן-ששון: גם קודם מותר היה לוועדה להזמין אנשים, רק אמרנו שאם אנחנו נכתוב, אולי זה יגרה אותם להזמין מישהו נוסף - לכן הגדרנו את המילה אחרים - ואולי לא, אולי צריך לחסום את הדרך ולהשאיר את זה לשיקול דעתה.

אפרת רוזן: אנחנו קצת חוששים להוסיף את המילה "אחרים".

אפרת רוזן: ראשית, זה ברור שאם נכתוב "אחרים" אולי זה ייצור איזשהו פתח עקיף לתת מעמד לנפגע עבירה, כשלא חשבו שצריך לעשות את זה רק לעניין ועדת השחרורים המיוחדת.

אפרת רוזן: שנית, הסתכלנו קצת על חקיקה.

אפרת רוזן: כשמדובר על מתן זכות טיעון בעל פה לאנשים, לרוב מגדירים שם או את זהות האדם שנותנים לו זכות טיעון, או אם מדובר באנשים שאי אפשר לנקוב בזהותם, את הקשר שלהם לעניין נושא הדיון, ולא מדובר בסתם איזה שהם אחרים, שאנחנו לא מדברים על הקשר שלהם.

אפרת רוזן: שלישית, אנחנו באמת חושבים שלוועדה יש סמכות לזמן, ואנחנו לא חייבים לכתוב את זה במפורש בחוק.

מנחם בן-ששון: ולמרות שאני הצעתי את ההצעה, אני חושב שהטענת הייעוץ המשפטי היא טענה.

מנחם בן-ששון: אני נשאר בנוסח המקורי של משרד המשפטים ולא מבקש להרחיב אותו בשלב הזה.

מנחם בן-ששון: אם פעם בנפגעי עבירה נשנה את החוק, נשנה אותו גם כאן.

אפרת רוזן: יש מקום לשקול את זה.

אפרת רוזן: אנחנו מאשרים את זה וצריכים להצביע על החוק.

ענת אסיף: אני לא יודעת אם נשאר פתוח או לא סעיף 6(3) להצעה.

אפרת רוזן: אנחנו מחקנו את הסעיף הזה.

אפרת רוזן: אני אעבור על התיקונים שאושרו.

אפרת רוזן: אנחנו אישרנו את כל סעיפי ההצעה, בשינויים הבאים: בסעיף 6 להצעה, אנחנו החלטנו להוריד את מה שהיה פסקת משנה (3), שקבעה שבדיון חוזר, הוועדה רשאית לשנות את ההחלטה, לבטל או לקבל החלטה אחרת במקומה.

אפרת רוזן: הרב לוי חשב שזה סעיף מיותר ואין צורך לציין אותו במפורש, ולכן הסעיף הזה נמחק.

אפרת רוזן: בעקבות מחיקת הסעיף הזה, גם מחקנו את סעיף 19א(ג) שנוסף לחוק, כיוון שהוא הפנה לאותו סעיף שמחקנו.

ענת אסיף: זה ברור לפרוטוקול, שאנחנו מוחקים כי חשבנו שזה מיותר.

ענת אסיף: אני לא רוצה שיווצר מצב שיגידו שזה היה בנוסח הכחול וזה לא נמצא בנוסח הלבן, וכנראה יש לזה משמעות גורלית, אבל זה בסדר.

אפרת רוזן: אם כן, מה שהיה (6)(3) מחקנו, ובהתאמה בסעיף 7 להצעת החוק שמוסיף את סעיף 19א לחוק עצמו, מחקנו את סעיף (ג) שהפנה לאותו סעיף.

מנחם בן-ששון: הטענה הייתה שזה מיותר ולא צריך לחוקק דבר שהוא קיים.

אפרת רוזן: מלבד תיקונים אלה, אין עוד תיקונים.

אפרת רוזן: אפשר לאשר את ההצעה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

יצחק לוי: היו תיקונים נוספים.

יצחק לוי: האם זה התיקון היחיד שעשינו בכל החוק?

ענת אסיף: נדמה לי שרציתם למחוק את המילים "או השתנו הנסיבות" בסעיף 19א(א) גם בגלל כפילות.

אפרת רוזן: נכון, את צודקת.

אפרת רוזן: בסעיף 19א שנוסף, כתוב "החליטה הוועדה לשחרר אסיר על-תנאי, רשאי בא כוח היועץ המשפטי...

אפרת רוזן: לפנות לוועדה, בתקופה שבין מועד מתן ההחלטה כאמור לבין מועד שחרורו על-תנאי של האסיר, בבקשה לקיים דיון חוזר בעניין שחרורו כאמור, אם לאחר מתן ההחלטה התגלו עובדות חדשות".

אפרת רוזן: רצינו למחוק את המילים "או השתנו הנסיבות", כי חשבנו שזה כולל את זה.

יצחק לוי: מה לגבי מי שהיה חולה?

יצחק לוי: את זה לא שינינו.

יפית וייסבוך: עמדת הלשכה מתנגדת לאי מתן נגישות לאסיר כל עוד לא נכנס לבית הסוהר.

אפרת רוזן: הסעיף אושר כבר בדיון הראשון של הוועדה.

יפית וייסבוך: הוא פוגע בזכויות האסיר.

מנחם בן-ששון: בזה כבר היינו.

מנחם בן-ששון: חברי הכנסת, מי בעד?

מנחם בן-ששון: מי נגד?

מנחם בן-ששון: הצבעה בעד - 3 מתנגדים - אין נמנעים - אין הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון מס' 8), התשס"ו-2006 נתקבלה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

מנחם בן-ששון: אין מתנגדים ואין נמנעים, ההצעה עברה פה אחד.

מנחם בן-ששון: נפגוש את זה במליאה.

מנחם בן-ששון: תודה רבה על העבודה ועל הארגון, אני נועל את הישיבה.