ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 78, 2006-12-19 10:30

גאלב מג'אדלה: בוקר טוב לכולם.

גאלב מג'אדלה: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

גאלב מג'אדלה: נדון בנושא של תקנון התכנון והבניה (שעורי אגרות להגשת עררים לוועדת ערר לפי סעיף 12א' לחוק), התשס"ו-2006.

גאלב מג'אדלה: נציגי משרד הפנים נמצאים.

גאלב מג'אדלה: נציג לשכת השמאים, ארז כהן, נמצא.

גאלב מג'אדלה: מהמרכז לשלטון מקומי לא הגיעו נעה בן אריה ולא אהוד ענבר.

גאלב מג'אדלה: כנראה שהנושא לא חשוב בעיניהם.

גאלב מג'אדלה: מר בלזר, למה התקנה הזאת חשובה לעם ישראל?

דוד בלזר: היו תקנות כאלה בעבר.

דוד בלזר: החוק הסמיך להתקין תקנות.

דוד בלזר: הן היו לזמן מוגבל ופג תוקפן.

דוד בלזר: השר פורז, כשהיה בתפקיד שר הפנים, חשב שזה חשוב להראות שבכלל, לצד ההוצאות, יש גם הכנסות למוסדות התכנון השונים.

דוד בלזר: אני אומר את זה בהקשר כללי.

דוד בלזר: לא רק אגרות לעררים אלא גם אגרות לתכניות ועוד עניינים.

דוד בלזר: בנוסף, יש את השיקול למנוע עררים טורדניים.

גאלב מג'אדלה: לא שמעתי.

גאלב מג'אדלה: ..

דוד בלזר: אמרתי שכשיש חשש כשזה לא אומר כסף בכלל, אנשים אומרים: שיהיה, שיוגש, ננסה את מזלנו בעניין.

דוד בלזר: לכן, היה שיקול שכדאי שזה יהיה אגרה.

דוד בלזר: אגב, העררים הפעם לא גדולים.

דוד בלזר: יש אבחנה בין הערר ליזם על ערר שני שנפגע.

דוד בלזר: מי שנפגע זה אפילו פחות ממה שהיה לפני 5 שנים, זה בסך הכל 180 אגורות.

גאלב מג'אדלה: כמה היה לפני 5 שנים?

דוד בלזר: 300 למי שנפגע.

גאלב מג'אדלה: מי שמתנגד לתכנית שפוגעת בו.

גאלב מג'אדלה: יש לכם פילוח כמה עררים יש, במה מדובר?

גאלב מג'אדלה: זה מספר קטן או גדול שצריך להקטין אותו?

גאלב מג'אדלה: יש לכם נתונים סטטיסטיים?

רחל קליינפלד: הנתונים שלנו לא נכונים לעכשיו מאחר ושנים אנחנו לא גובים אז לא פילחנו.

רחל קליינפלד: סך כל הפעילות היא... זה משתנה.

רחל קליינפלד: אני לא רוצה להתייחס ל-2004 כי זו היתה שנה חריגה.

רחל קליינפלד: היו אגרות לפיצויים וכתוצאה מזה פיצלו עררים ומספר העררים הכולל באותה שנה היה חריג באופן בולט.

רחל קליינפלד: במחוז המרכז, במקום כ-600 עררים הגישו 1100 עררים, נפתחו 1100 תיקים בגלל אותו נושא.

רחל קליינפלד: במחוז תל אביב פתחו 2500 תיקים במקום 500.

עידו בן יצחק: את כוללת בזה את 198?

רחל קליינפלד: כן.

רחל קליינפלד: למעשה, אין לי מספרים.

רחל קליינפלד: באופן כללי, אנחנו מדברים על מספר די יציב של עררים בשנה.

רחל קליינפלד: המספר הנכון הוא כ-2500 עררים כולל ה-198 בשנה.

גאלב מג'אדלה: מה זה ה-198?

יחזקאל לביא: פיצויים עבור ירידת ערך של הנכס כתוצאה מהפגיעה של התכנית.

דוד בלזר: אבל המחוקק קבע בחקיקה ראשית הסדר של תשלום אגרה לפי 198.

דוד בלזר: אני אזכיר לוועדה שהיינו כאן

דוד בלזר: רק לפני כמה שבועות לעניין הפטור מאותה אגרה למי שנזקק.

יצחק אהרונוביץ': מה זה 197?

ארז כהן: זה אותה אחת.

ארז כהן: התקנות לא דנות באגרות האלה.

גאלב מג'אדלה: 197 זה לא פה.

גאלב מג'אדלה: זו חגיגה שונה.

יחזקאל לביא: אדוני, בא נאמר את האמת.

יחזקאל לביא: רוב רובן - -

גאלב מג'אדלה: עד עכשיו לא אמרנו את האמת?

יחזקאל לביא: חשוב שהניסוח יהיה מדויק, זאת כוונתי: רוב רובם של העררים הם לפי מה שהיה פעם 197 ולאחר מכן 198.

יחזקאל לביא: לפי הנושא הזה, כפי שאני בזמנו בדקתי, זה שולי שבשולי מבחינת מספרים.

גאלב מג'אדלה: אז אם המספר שולי, מה אנחנו צריכים את התקנה?

גאלב מג'אדלה: להעסיק את כנסת ישראל ואת המחוקק ואת מערכת בתי המשפט ובסוף זה יוצא כסף קטן.

גאלב מג'אדלה: לא חבל?

יחזקאל לביא: נכון.

גאלב מג'אדלה: זה לא שווה את האנרגיות.

יחזקאל לביא: בזמנו היתה לי שיחה עם השר פורז, כשהוא דיבר על הנושא של גביית האגרות.

יחזקאל לביא: לפורז היתה הסתכלות מאוד מעניינת לא רק על חוק התכנון והבנייה בתוקף היותו יועץ משפטי של ועדה מרחבית לפני כן ויועץ משפטי במשרד בנושאי תכנון ובניה אלא היתה לו גם השקפת עולם וסביב זה הוא רצה לעשות - -

יעקב מרגי: היינו בסרט הזה.

גאלב מג'אדלה: רגע, תן למר לביא להשלים את דבריו.

יחזקאל לביא: - - זה היה בנפשו, להביא לידי כך שלא יטרידו יותר מדי את הוועדות וכן, שיגבו עלויות אמיתיות, כך שהוועדות תוכלנה לסבסד את פעילותן מהאגרות.

יחזקאל לביא: זו היתה המדיניות שלו.

יחזקאל לביא: תתקנו אותי אם אני טועה.

רחל קליינפלד: אני חולקת עליך.

רחל קליינפלד: לדעתי, התפיסה של המשרד מתוך השטח, מתוך לשכת עורכי הדין, היתה טענה שצפוי ריבוי של עררים קנטרניים.

רחל קליינפלד: מגמת האגרה היתה לחסום את העוררים הקנטרניים.

רחל קליינפלד: הגישה היתה שאם מישהו יצטרך לשלם ולא רק להטריד את המערכת, הוא יחשוב פעמיים.

גאלב מג'אדלה: בדרך כלל מגישים ערר על זה שהוא נפגע מהשכן.

גאלב מג'אדלה: אלה הקנטרניים בדרך כלל.

רחל קליינפלד: בפעם הראשונה הם לא משלמים בוועדה המקומית.

גאלב מג'אדלה: הקנטרניים זה 180.

רחל קליינפלד: האינסטנציה הראשונה, ששכן מבקש לעשות שינוי, סגירת מרפסת, פרגולה, והוא פונה לוועדה המקומית.

רחל קליינפלד: המתנגד רשאי להביע דברו בפני הוועדה המקומית והיא מקבלת את התנגדותו וזה לא עולה כסף.

רחל קליינפלד: משנדחתה התנגדותו\

רחל קליינפלד: בקשתו, גם מי שנדחה על ידי הוועדה המקומית, רשאי לבוא בשערי ועדת הערר.

רחל קליינפלד: כך שזו אינסטנציה שניה, פעם שניה שאדם מבקש את בקשתו.

דוד בלזר: יש קונספציה שאומרת שמי שמטריד את המערכת, ישלם עבור הדבר הזה.

דוד בלזר: לא כלל הציבור צריך לסבסד...

יעקב מרגי: בפעם השניה.

גאלב מג'אדלה: וכאן את מצביעה על ה-180 שקל.

רחל קליינפלד: נכון.

יצחק אהרונוביץ': יש פה שינויים בתעריפים?

רחל קליינפלד: כן, המחירים ירדו.

רחל קליינפלד: בפעם הראשונה בשנת 99, כשנקבעה העבירה לראשונה היא נקבעה בשני סכומים שרלוונטיים למה שאנחנו דנים כרגע: זה היה 300 שקלים ו-1000 שקלים.

רחל קליינפלד: עשינו בדיקה של המדד לפני שחזרנו הנה עם הבקשה לחידוש האגרות, והסתבר לנו שהמדד לא השתנה מאז באופן מהותי ולכן, היתה החלטה לא להעלות את הסכום הגבוה של ה-1000 שקלים ומאידך, היתה טענה במשרד ובאוצר שהסכום של 300 שקלים, שהיה קודם לכן, עשוי להיות מכשלה כלפי מישהו שכן צודק וצריך לתת לו את ההזדמנות לבוא כדי שלא יקרה שמישהו שיש לו טיעון נכון יירתע מלבוא בפני הוועדה.

רחל קליינפלד: הרעיון הכללי של פורז היה, בזמנו, שאותם אלה שנוח היה להם לפנות פעמים רבות בעררים קנטרניים, לערור על כל דבר שהם נתקלים בו - אלה לא יעשו את זה גם אם הסכום יהיה לא גבוה.

רחל קליינפלד: כשזה יהיה סכום מצטבר זה יוריד אותם מכוונתם זו.

רחל קליינפלד: לעומת זאת, מי שבאמת נפגע, סכום של 180 שקל לא נראה כזה גם למישהו שהוא דל אמצעים יחסית, למנוע ממנו לבוא בשערי - -

גאלב מג'אדלה: בינתיים, עלה עוד דבר שלא שמתם לב אליו והוא קו העוני.

גאלב מג'אדלה: בדרך כלל, מי אלה שיש להם בעיה עם ה-1000 שקל?

גאלב מג'אדלה: לא העשירים אלא אלה שנפגעים בסביבתם ובונים להם מגדל או מקלקלים את השכונה שלהם כמו במרכז העיר ירושלים.

גאלב מג'אדלה: אתם מודעים למה שקורה במושבה הגרמנית, שם אנשים חיים 60 שנה ופתאום צצים כל מיני מגדלים.

גאלב מג'אדלה: ..

רחל קלייפלד: מאחר ואני מרכזת גם את נושא ההתנגדויות - -

גאלב מג'אדלה: אגב, אין סיכוי שקו העוני ירד לצערנו.

משה גפני: עם הממשלה הזאת לא.

יעקב מרגי: גם לא עם הבאה...

רחל קליינפלד: באותם עררים כמו שהזכרת, שיעלה עכשיו על הפרק מלון "4 העונות", שהולכים לבנות במושבה הגרמנית, העררים האלה הם עררים שמוגשים על ידי ארגון בדרך כלל.

רחל קליינפלד: זאת תהיה החברה להגנת הטבע וכולי.

רחל קליינפלד: גוף גדול שמגיש את הערר ואז האגרה לא משולמת.

גאלב מג'אדלה: לא בגלל הכסף אלא בגלל שהם צריכים עורף ציבורי רציני, שיעמוד מול הכרישים אלה.

רחל קליינפלד: העורף ניתן על ידי אותם ארגונים שמביאים את דבר האיש הקטן.

רחל קליינפלד: כאן מדובר על הדבר המיידי, תוספת מחסן של שכן, משהו שיכול לפגוע ממשית באדם.

גאלב מג'אדלה: מסכים אתך, ולכן אין לו את ה-1000 שקל.

רחל קליינפלד: לא, מדובר על 180 שקלים.

רחל קליינפלד: 1000 שקל מדובר על היזמים.

ארז כהן: - - - זה גם האיש הקטן.

דוד בלזר: זה מישהו שיוזם פעילות.

משה גפני: מה המצב היום?

ארז כהן: לגבי התעריף כתעריף, אנחנו לא חולקים.

ארז כהן: אני לא חושב שנקודת הבסיס שמשרד הפנים מציג, שהוועדות צריכות להתאזן על בסיס האגרות, העסק הכלכלי הסגור הזה - -

רחל קליינפלד: לא אמרנו.

ארז כהן: אמרתם שזה צריך לסייע לסבסד את הוועדות.

ארז כהן: אני לא חושב שערר הוא זכות יסוד של כל אזרח ולדעתי, זכות יסוד כזאת בטח לא צריכה להיות מותנית באגרה, שולית ככל שתהיה.

ארז כהן: יש לנו מנגנוני ערר נוספים, זו לא ועדת הערר היחידה.

ארז כהן: יש מנגנוני ערר ברשות מס שבח, ברשויות מס הכנסה.

ארז כהן: למה לא לראות מה קורה בעררים האלה ואם זכור לי, ערר כזה לא מחויב באגרות מינימום למיניהן.

ארז כהן: אז מדוע כאן, בעררים כאלה - -

גאלב מג'אדלה: באמת צריכים למצוא את ה"באלנס".

ארז כהן: יש כאן כמה דברים: היתר בניה יכול להיות כמו לבנין גדול או לבית מלון, שדיבר עליו אדוני היושב ראש אבל הוא יכול להיות גם למרפסת או דבר שולי, שיש מצוקת דיור ואז הוא מתחייב באותו תעריף, והלוגיקה בזה לא ברורה לחלוטין.

יעקב מרגי: איך תמנע שהשכן לא יהיה קנטרני ולא יפריע לך לבנות מרפסת?

ארז כהן: לגבי הקנטרנות, רציתי להוסיף, שיש סעיף בחוק שמסמיך את ועדת הערר להכניס הוצאות ופיצויים במקרה של עררים קנטרניים.

ארז כהן: יש סמכות שניתנה באחד התיקונים לוועדת הערר בתקנות לחייב בהוצאות.

ארז כהן: לגבי הקנטרנות, אם ועדת הערר משתכנעת שזו קנטרנות, יש לה סמכות בחוק לחייב בהוצאות והיא לא צריכה את האגרות האלה לצורך החוזים הקנטרניים.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: שאלות לחברי הכנסת.

משה גפני: המצב היום הוא שאין אגרות בכלל.

משה גפני: ועדת הכספים אישרה לכם אגרות לפי הסעיף הקודם?

יצחק אהרונוביץ': יש אגרות.

יצחק אהרונוביץ': ..

דוד בלזר: המחוקק, ב-95 - -

משה גפני: תנו לי להשלים את שאלה: שיעורן של אגרות להגשת תכניות וטיפול בהן ולהגשת עררים והשגות צריך אישור של ועדת הכספים של הכנסת.

משה גפני: קיבלתם אישור לסעיף הקודם?

דוד בלזר: אין לנו היום אגרות להגשת תכניות.

דוד בלזר: יש הצעה בדרך.

משה גפני: אין אישור של ועדת הכספים להצעה שלכם?

משה גפני: לפני שאתם פותרים את הבעיה של הסעיף הזה אתם באים אלינו?

דוד בלזר: לא.

דוד בלזר: אנחנו בסעיף 17ב.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: לפי הסעיף הראשון, שיעורן של אגרות להגשת תכניות וטיפול בהן להגשת עררים והשגות בהסכמת שר האוצר וועדת הכספים של הכנסת.

משה גפני: אני שואל האם עשיתם את זה?

דוד בלזר: לא, האגרות האלה נשלחו בטעות לוועדת הכספים והוחזרו אלינו ואמרו שזה לדיון פה, בוועדה הזאת.

גאלב מג'אדלה: אז אנחנו הרעים והם הטובים?

גאלב מג'אדלה: רק לליצמן יש לב והוא פוחד מאלוהים?

גאלב מג'אדלה: גם אני מפחד מאלוהים.

דוד בלזר: אני לא יודע מה עמדת הוועדה, זה לא נדון.

משה גפני: אני יודע שאנחנו ב-17ב' ואני שואל לגבי 17א':

משה גפני: האם לגבי 17א' הגשתם בקשה לוועדת הכספים לאישור?

דוד בלזר: לא.

משה גפני: אז אתם הולכים ל-17ב', דילגתם על 17א'.

משה גפני: במקום ללכת עם 17א' לוועדת הכספים, שזה השלב הקודם - -

דוד בלזר: נאמר לנו שהאגרות האלה - -

משה גפני: הבנתי, אתה חוזר על זה פעם שלישית.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: אני שואל האם את 17א' ביצעתם כבר?

דוד בלזר: אני עונה שוב: לא.

משה גפני: עכשיו אתם הולכים ל-17ב' על אף שאת 17א' לא קבעתם.

משה גפני: זאת אומרת שאנחנו צריכים לדון על האגרות של העררים לפני שאנחנו יודעים אם בכלל יש אגרה על התכנית עצמה.

דוד בלזר: נכון, זה נושא אחר.

משה גפני: אז אנחנו מדברים רק על אגרות בעררים והמצב היום הוא שיש אגרות?

דוד בלזר: לא.

דוד בלזר: המחוקק נתן סמכות.

דוד בלזר: ב-98 אושרו אגרות וזה היה לתקופה של חצי שנה והתפזרה הכנסת והיו הסדרי המשכיות לתקופה של קרוב לשנה והיו אגרות.

דוד בלזר: ב-99.

משה גפני: מ-99 הכנסת התפזרה כבר כמה פעמים.

משה גפני: היות ואתה איש מקצוע ואני לא, כדי שלא אתבלבל.

משה גפני: מ-99 לא היו אגרות.

משה גפני: לא היו כל הזמן בחירות, היתה גם כנסת, היתה ועדת פנים ולוועדת הפנים היו ראשי ועדות וחלקם היו נחמדים וחלקם לא, אבל לא הגשם בקשה לאגרות.

משה גפני: השאלה למה?

משה גפני: למה מ-99 לא הגישו בקשה כדי להבין מה קרה.

משה גפני: האם התגבר העוני?

דוד בלזר: הנושא היה בטיפול במשרד.

דוד בלזר: בדרך לכאן אנחנו זקוקים לאישור ועדת אגרות באוצר ואז אגף התקציבים, בשלב מסוים, התנגד ואמר שהוא חושב שלא ראוי.

דוד בלזר: התחלפו אנשים וחזרו בהם ואמרו שהם כן מסכימים לאגרות.

דוד בלזר: הסברתי גם בדבריי הקודמים שבא השר פורז וביקש לחדש את הפעילות לאגרות - -

משה גפני: הבנתי, ועכשיו גם התחלפו אנשים.

דוד בלזר: נכון.

משה גפני: אדוני היושב ראש, נכון שהתגבר העוני וזה גם רלבנטי אבל לא רק.

משה גפני: אני לא בטוח שוועדת הפנים צריכה לחיות על פי הקפריזות של אנשים האגרות במשרד האוצר.

משה גפני: עם כל הכבוד להם, יש חוק.

משה גפני: המחוקק נתן את דעתו לגבי הנושא הזה והסמיך את שרי הפנים והאוצר בנושא של תשלום האגרות.

משה גפני: יש את תשלום האגרה לפי 17א' ויש לפי 17ב'.

משה גפני: ברעיון הזה יש אמירה נכונה שאדם מבלבל במוח ומפריע לאנשים לעבוד ולהתפתח וכולי... יש כאלה 5 בעיר או משהו כזה.

משה גפני: אבל הרוב לא כזה.

משה גפני: הרוב הוא אזרח פשוט שרוצה לבנות או שמפריעים או לא חשוב מה, והמחוקק נתן לו את האפשרות להתנגד.

משה גפני: עכשיו אנחנו מטילים עליו מס.

משה גפני: אני מציע גם בשלב הזה לחשוב על אותו אזרח שיש לו דירה שהוא חי בה 50 שנה בשכונת מצוקה, ואין לו כסף ויכולות ופתאום מגיע מישהו עשיר, שלא גר בשכונה, ובונה לו באופן כזה שחייו הופכים לבלתי נסבלים ולאותו אדם שבונה יש עורך דין יקר וממולח ומפולפל והוא הצליח להעביר את זה בוועדה והוא רוצה להגיש ערר, זה הדבר היחיד שנשאר לו.

משה גפני: אין לו יותר מזה חוץ מאפשר לפנות אליך במכתב, כיו"ר ועדת הפנים או אלי כחבר או אליו.

יעקב מרגי: הערר הראשון חינם.

ארז כהן: זה התנגדות בוועדה מקומית.

משה גפני: הדבר היחיד שנותר לו זה ערר.

משה גפני: אני אומר לא לאשר את זה.

משה גפני: קודם כל שילכו לוועדת הכספים עם 17א' ושיבדקו שוב באוצר אם התחלפו שוב האנשים, כי היינו יכולים להגיש את זה על פי החוק כבר ב-99.

משה גפני: כשאני הייתי יושב ראש ועדת הפנים, אני לא זוכר שקיבלתי דבר כזה.

גאלב מג'אדלה: לא היתה בימיך תנופת בניה.

משה גפני: יכול להיות.

משה גפני: אבל אנחנו אישרנו כאן, בוועדה, הרבה מאוד תכניות.

משה גפני: .. אני לא זוכר בדיוק.

משה גפני: אני זוכר איזה מגדלים הוקמו ואני לא יכול לשכוח עם מה שהיה עם התחנה המרכזית, עם האנשים המסכנים שם שבנו להם טרח, לתוך המרפסת.

משה גפני: כדאי לעבור שם ולראות.

משה גפני: מדובר באנשים שחיים שם אולי 70 שנה.

משה גפני: עכשיו, כשתנצח הקונספציה הזאת בוועדת האגרות של משרד האוצר, שאומרת לגבות כסף, אנחנו לא צריכים להיות חותמת גומי.

משה גפני: צריך להזמין את ועדת האגרות ולשאול אותם למה פעם הייתם נגד.

משה גפני: למה מ-99 לא רציתם את זה ועכשיו, ב-2006 אתם כן רוצים?

משה גפני: לאנשים יש יותר כסף?

משה גפני: יש הפרעות לבניה באופן כזה שהמדינה לא מתפתחת?

גאלב מג'אדלה: לא, לפי מה שאמרה גברת קליינפלד, אין להם פילוח עדכני.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני אומר לך, אדוני היו"ר ואולי אני טועה, אני נוסע הרבה מאוד בארץ.

משה גפני: יש תנופת בניה בלתי רגילה, גם כאשר אין אגרות.

משה גפני: אז מה יעשו האגרות?

משה גפני: יועילו לתנופת הבניה?

משה גפני: למי הם יועילו?

יעקב מרגי: היום שמעתי מושג חדש משרת החוץ "קקופוניה".

יעקב מרגי: זה היה אתמול.

יעקב מרגי: אז אנחנו מתעסקים בקקופוניה.

יעקב מרגי: לא ב"פוניה" כמו במילה השנייה.

יעקב מרגי: לגבי תנופת הבניה, תאמין לי, תגיש עררים ויעקפו אותך גם אם תהיה צודק ותצעק עד השמיים, כי האינטרסים האחרים של ראשי הרשויות גוברים.

יעקב מרגי: אם אנחנו מדברים על סוגרי מרפסות, אני חושב שהאגרות על ערר שני מוצדקות, כי אם אנחנו לא רוצים חריגות בניה ואני רוצה לסגור מרפסת חוקית ואתה תרצה לסגור מרפסת חוקית, אנחנו נעשה את זה בלי היתר, כי זה צורך קיומי לאותה משפחה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, מתוך ידיעה וניסיון, כשיש אזרחים טורדניים, יש כאלה שאין מה לעשות נגדם.

יעקב מרגי: הם מכירים את הפרוזדורים של המשרדים והשופטים רחמניים אליהם ויתנו להם פטור.

יעקב מרגי: אם אנחנו רוצים שאותן תוספות בניה קטנות יהיו חוקיים - בסוף יעקפו אותך והם יעשו את זה אם תרצה או לא.

משה גפני: אתה רוצה למנוע מאנשים חלשים את היכולת?

יעקב מרגי: אני לא מנעתי, יש להם התנגדות.

יעקב מרגי: אני נציג חברתי ולא פופוליסטי.

יעקב מרגי: בכנסת זה לא הולך.

יעקב מרגי: יש לו את ההזדמנות להתנגד בוועדה, שזו זכות יסוד שלו והוא עושה את זה.

יעקב מרגי: הוועדה החליטה נגד דעתו, יש לו זכות ראשונה לערר - -

קריאות: לא.

קריאות: ההתנגדות בוועדה חינם.

קריאות: זכות הערר – על זה דנים.

יעקב מרגי: האגרה היא בסכום של 180 שקלים.

יעקב מרגי: לא קיבלתי הבהרות מה זה ה-1000 שקלים, שזה קשה לאדם לשלם.

יעקב מרגי: מתי הוא נאלץ לשלם 1000 שקל?

דוד בלזר: על החלטת הוועדה המקומית לדחות תכנית, לסרב לתת היתר, לסרב לתת היתר לשימוש חורג, לסרב לתת הקלה, לסרב לאשר תכנית חלופת קרקע.

דוד בלזר: הוא יזם והוא מציע פעילות ולא מקבל את מבוקשו, קונסים אותו ב-1000 שקל.

יעקב מרגי: לסיכום, אני חושב ש-1000 שקל לא שייך.

יעקב מרגי: זה גבוה לאזרח מן השורה שרוצה לערער אם נגרם לו עוול.

יעקב מרגי: ה-180 שקלים זה דבר סביר וצריך לעשות ויסות, שאזרחים טורדניים לא ישגעו את הוועדות.

יעקב מרגי: אבל 1000 שקל זה הרבה.

ארז כהן: לידיעת הוועדה, יש הרגשה בציבור, במיוחד זה שצורך את שירותי הוועדות האלה, שיצא להם שם מאוד מקצועי בקרב הציבור שצורך את הוועדות.

ארז כהן: הן בהחלט אפקטיביות ולפעמים הן לא מקבלות את דעת הרשויות ולא את דעת משרד הפנים קרי: ועדה מחוזית, ויש הרגשה היום שמשרד הפנים מנסה להצר את צעדי הוועדות האלה אם בצורת אגרות על השולחן הזה, ואם בצורה שנייה שעכשיו קיבלו החלטה גורפת, שיושבי ראש ועדות הערר לא ימשיכו בכהונתם אלא יהיה חידוש של כל יושבי ראש ועדות הערר, שחלקם מאוד מקצועיים ואני יודע שאתם לא אוהבים לשמוע את זה.

ארז כהן: זו החלטה שמאוד הפתיעה את הציבור.

ארז כהן: מקבלי ההחלטות צריכים לדעת שיש הרגשה בציבור שמשרד הפנים מנסה להצר את - -

יעקב מרגי: אני יודע שועדות תכנון ובניה לא מתנהלות כמו שצריך.

ארז כהן: זה סיפור אחר.

ארז כהן: אני אומר לך שועדות הערר נחשבות לוועדות מאוד מקצועיות ובהחלט הסיבה שמשרד הפנים מנסה להצר אותן היא שיש החלטות שמשרד הפנים לא אוהב ולא האוצר והשלטון המקומי, כי העובדה היא שיש החלטות קשות גם לגבי הרשויות ולכן, זה נראה כמו צעד סמוי בעניין הזה.

משה גפני: אדוני היושב ראש, משפט הבהרה: מה שמעניין אותי ואני אומר את זה גם לחבר הכנסת מרגי - -

גאלב מג'אדלה: למה לי ולאהרונוביץ לא?

משה גפני: כי אתם הבנתם והוא עוד לא.

משה גפני: אני מבהיר את עמדתי: מה שמעניין אותי, בסופו של יום, זה אותו אזרח פשוט שאין לו את היכולות.

משה גפני: ..

יצחק אהרונוביץ': זה מעניין את כולנו.

יעקב מרגי: בבני ברק לא נשארה מרפסת אחת.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לחשוד שהם עשו את זה ללא היתרי בניה.

יעקב מרגי: ..

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: אני לא מדבר על מה שאומר חבר הכנסת מרגי, אני עכשיו מדבר על באר שבע.

משה גפני: מה שמעניין אותי זה האדם הפשוט שאין לו יכולות רווחיות.

משה גפני: הדבר היחיד שהוא רוצה זה שאת דירתו הקטנה שבה הוא חי ללא מותרות, ומסביבות רוחשת פעילות שגורמת לו נזק בל יתואר.

משה גפני: הוא מעניין אותי.

משה גפני: אם אנחנו מאשרים את התקנות האלה, המשמעות של העניין כלפיו ואני לא מדבר על מה שאומר חבר הכנסת מרגי כי הוא צודק בדוגמה שלו.

משה גפני: אבל כאשר אנחנו מדברים על אותו אזרח, המשמעות של העניין שאם הוא רוצה להוסיף מרפסת או אם הוא רוצה למנוע שיכניסו לו אוטובוס לתוך המרפסת שלו, אתה מטיל עליו אגרה שמשמעות העניין שיהיה לו קושי עצום להתמודד עם זה.

משה גפני: לכן, אני לא רוצה את התקנות.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: במסגרת התשובות שרציתם להשיב לחברים, אני רוצה לתת לחבר הכנסת אהרונוביץ את רשות הדיבור.

גאלב מג'אדלה: יש דבר אחר שלא נגענו בו, שאני לא רואה אותו כאן, מנגנון ההנחות.

גאלב מג'אדלה: נניח שבאה זקנה מסכנה, שחיה מאבטחת הכנסה והיא יודעת לכתוב - -

יחזקאל לביא: אין מנגנון כזה.

גאלב מג'אדלה: - - היא יודעת לכתוב מכתב למי שהולך לעשות לידה משהו לא בסדר.

גאלב מג'אדלה: 180 שקל בשבילה זה לחם וחלב וגבינה לשבוע.

גאלב מג'אדלה: יש כאלה.

גאלב מג'אדלה: ראיתי השבוע אנשים שאין להם גם את זה.

גאלב מג'אדלה: אגב, אני מתנגד לתקנה הזאת כי אני מרגיש בוועדות התכנון והבניה המקומיות, שהם ששים שבית המשפט יטיל עונשים לא 10000 שקל על העבריינים, כי זה חוזר אליהם ומבטיח להם את ה"סוף שבוע" בים המלח לעובדים ולגיבושם, שהולך ומתרבה בזמן האחרון.

גאלב מג'אדלה: הם בלחץ ובעומס... בבקשה, היועץ המשפטי של הוועדה.

עידו בן יצחק: ראשית, לגבי ההערה של חבר הכנסת מרגי, יש את הצד השני של אותו אדם שרוצה לסגור את המרפסת ולא נותנים לו ואז הוא לא יגיש ערר כי אין לו 1000 שקלים ואז, אולי הוא יעדיף לבנות בלי היתר.

עידו בן יצחק: מעבר לזה, במישור העקרוני, אנחנו נוגעים בתקנות שמהוות חסם על זכות גישה לערכאות משום שמי שלא יכול למממן לעצמו או שיכול לממן אבל לא על זה הוא רוצה להוציא את 1000 השקלים שלו, זה מונע ממנו את הזכות להתייצב ולהגן על העמדה שלו.

עידו בן יצחק: זכות הגישה לערכאות היא זכות יסוד במדינה והיא זכות חוקתית, כפי שנאמר בכמה מפסקי הדין.

עידו בן יצחק: נכון שיש אגרות גם על בית משפט וגם על כל מיני הליכים שיפוטיים אחרים, אבל כל המקומות האלה יש מנגנוני פטור שנועדו לאזן את האינטרסים של בין זכות הגישה לערכאות לבין הצורך של המערכת לתפקד בצורה סדירה ופה זה לא קיים.

יצחק אהרונוביץ': ולכן?

עידו בן יצחק: לכן, מן הראוי היה ליצור מנגנון של פטור לאוכלוסיות יותר נזקקות.

עידו בן יצחק: כמו כן, הסכום של 1000 שקל, אני לא יודע מאיפה נוצרה הצדקה לסכום כזה גבוה.

עידו בן יצחק: אם אתם רוצים ליצור הרתעה, יכול להיות שגם סכום יותר נמוך ייצור את ההרתעה.

עידו בן יצחק: זה סכום מאוד גבוה.

יצחק אהרונוביץ': אני מצטרף לכל מילה של היועץ המשפטי של הוועדה, הן על הסכום וכן על המנגנון.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לשמוע את התשובות לשאלה שנשאלה, למה אני צריך היום להצביע בעד?

יצחק אהרונוביץ': זה מעניין אותי כי אני מצטרף לדברים שנאמרו פה.

יצחק אהרונוביץ': למה זה מגיע לשולחן אחרי 7 שנים?

יצחק אהרונוביץ': מה קרה פתאום?

משה גפני: הוא הסביר, שהתחלפו אנשים.

דוד בלזר: עלו הרבה דברים שונים.

דוד בלזר: אנסה לכסות את רוב העניינים.

דוד בלזר: בשנת 95 המחוקק קבע סמכות לשר הפנים לקבוע בהסכמת שר האוצר, שיעורן של אגרות ערר לוועדת ערר לפי פרק ב' סימן ב'1 באישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.

דוד בלזר: בדרך כלל, ברוב ההסמכות הללו, רוב השרים מפרשים את הסמכות כסוג של חובה מסוימת.

דוד בלזר: כלומר, צריך שתהיה סיבה מאוד טובה לשר שלא לפעול לפי אותה סמכות.

דוד בלזר: השר או שרי הפנים לדורותיהם ראו כאן עניין של יעילות המערכת מבחינת האגרות האלה ובחרו בסכומים לא מאוד גבוהים.

דוד בלזר: כלומר, גם בתי המשפט קובעים אגרות בתי משפט ואלה סכומים יותר נמוכים מאשר בבית המשפט.

דוד בלזר: הנושא של פטור עלה בשיחות ביני לבין היועץ משפטי של הוועדה ובדקנו את זה במשרד ואמרו לי שזה לא עלה או לא נידון כיוון שלא היה ברור אם יש סמכות לפטור.

דוד בלזר: בעניין האגרות לפיצויים 197 ו-198, המחוקק אמר ספציפית, שעל השר להתקין תקנות לעניין פטור מאותן תקנות.

דוד בלזר: במשרד אין התנגדות שיהיה גם סעיף של פטור לעניין הזה, אם זה מה שתחשוב הוועדה לראוי, למרות שאני חוזר ואומר שהסכומים אינם גדולים.

דוד בלזר: אם תקבלו את הקביעה העקרונית, שראוי שיהיו אגרות לעררים, אפשר באותם מקרים מצומצמים לקבוע מנגנון פטור, ואנחנו מציעים וכבר התקדמנו ונדון בשבוע שעבר בוועדת המשנה של המועצה הארצית, הצעה שבאה בהמשך לדיון בוועדה כאן, לפני כמה שבועות, על העררים בפיצויים.

דוד בלזר: ניקח את אותו מנגנון ונכניס אותו כאן, אם זאת דעת הוועדה בעניין הזה.

דוד בלזר: גם המשרד, באופן כללי, מרוצה מתפקודן של ועדות ערר כמערכת.

דוד בלזר: הוא תומך בוועדות האלה ולא מציע לחסל את הוועדות ולהחזיר את זה לועדות המחוזיות.

דוד בלזר: היה כאן סוג של הפרטה וזה מוכיח את עצמו.

דוד בלזר: בד בבד, יש חשש שעם הזמן היעילות קצת יורדת.

דוד בלזר: כלומר, יוחסו כאן כל מיני מטלות סמויות במשרד, קשה לי להתמודד עם זה.

דוד בלזר: אני, לפחות, לא רואה קשר בין הפעילות לאגרות כאן לבין השינויים או לחילופי הגברא בוועדות, כיוון שהפעילות הזאת נמשכת על פני הרבה מאוד זמן, כפי שתיארתי.

דוד בלזר: היינו בוועדות וזה נמשך עוד משר קודם שיזם את זה, היו פניות שונות ועד שמגיעים לוועדת הפנים זה מסע מאוד ארוך.

דוד בלזר: כלומר, זה נדון בוועדת משנה, חובת התייעצות עם המועצה הארצית לתכנון ובניה, ועדת אגרות באוצר.

דוד בלזר: גם היינו בפניה וועדה הלא נכונה והפעילות הזאת לוקחת חודשים רבים.

דוד בלזר: זה אכן נכון שהשר הנוכחי חשב שהגיע הזמן להחליף את יושבי ראש ועדות הערר כיוון שהם מכהנים זמן רב והוא חשב שיהיה יעיל וטוב לרענן את המערכת.

דוד בלזר: למיטב ידיעתי, אין קשר בין הדברים.

דוד בלזר: לסיכום, למה להתקין את התקנות האלה?

דוד בלזר: כיוון שזה ישפר את יעילותן של הוועדות.

דוד בלזר: כלומר, כשיש לך כלי טוב והוא מוכיח את עצמו, ככל שהוא טוב מעמיסים עליו יותר ויותר.

דוד בלזר: כלומר, הפעילות עולה עד כדי כך שבסוף אותו כלי טוב נעשה פחות יעיל מרוב השימוש בו.

דוד בלזר: לכן, האגרות, שאינן גבוהות, אמורות למנוע מצב שנוריד את היעילות של הוועדות.

רחל קליינפלד: יש לי מסמך שהנחנו בזמנו, שהפעילות ארוכה.

רחל קליינפלד: לא ישבנו ונחנו על הגדר.

רחל קליינפלד: ב-2004 ביקשנו התייחסות של יושבי ראש ועדות ערר דאז ויש לי פה התייחסות של אחת מהן, שהיום כבר לא מכהנת.

רחל קליינפלד: עורכת הדין תמי שפיר אמרה כך: "מטרתה של אגרה נמוכה למנוע הגשת חלק גדול מהעררים המוגשים כלאחר יד רק משום שלא כרוכה בהגשתם כל עלות".

רחל קליינפלד: היא הוסיפה עוד: "אשר הוא פטור מאגרה, במידה ומדובר באגרה נמוכה, כפי שהצעתי לעיל, אין מקום לפטור ממנה אלא במקרים יוצאים מן הכלל של מי שהיה מוכר כבעל זכות לקבל סעד משפטי וסיוע משפטי ועררו מגלה עילה של ממש".

משה גפני: זה מ-2004.

משה גפני: מה קרה מ-2004 עד היום?

רחל קליינפלד: כפי שדוד הזכיר, הפרוצדורה של הבאת נושא של תקנה - -

משה גפני: מי כותבת את הדברים?

רחל קליינפלד: עורכת הדין תמי שפיר אלי, כמרכזת הנושא, כשאספנו חומר התייחסות של יושבי הראש לנושא ש - -

משה גפני: ועד 2004?

רחל קליינפלד: עד אז היה פער שבו לא נגבו אגרות.

משה גפני: למה פנית אליה ב-2004?

משה גפני: מה היה מ-99?

רחל קליינפלד: האגרות עודכנו בדצמבר 98 ותחולה מינואר 99 ופגו ביוני אותה שנה.

רחל קליינפלד: למעשה סיימנו את שנת 99 ואחר כך, מ-2001 בערך - -

משה גפני: מה קרה מ-2000 עד 2004?

רחל קליינפלד: אני אומרת שכל פעם שניסו להתקין תקנות, תלוי היה מה היתה גישתו של אותו שר.

רחל קליינפלד: לצערי הרב, חילופי השרים במשרד הפנים הם כאלה שאני לא מסוגלת לזכור מי היה שר ובאיזו שנה.

רחל קליינפלד: לומר לך אם שר זה או אחר היה זה שהתנגד לענין, אני לא יודעת.

רחל קליינפלד: היו שהעדיפו להשאיר את המצב כפי שהוא והיו שהחליטו לעורר את העניין.

רחל קליינפלד: שניים מהם היו פורז והשר הנוכחי רוני בר-און.

משה גפני: אני לא בטוח, אבל הסעיף הקודם מדבר על מנגנון של מתן פטור אבל זה נתון רק על פיקדון ולכן, יכול להיות שפה אי אפשר לעשות את המנגנון שנתן פטור, על אף שאני לא בטוח.

עידו בן יצחק: אני בטוח שכן אפשר, כי אני יודע שבסעיף אחר כתוב, אבל סמכות של שר לקבוע אגרות היא סמכות הינהרנטית.

עידו בן יצחק: שר הפנים עשה את זה בתקנות אחרות, בתקנות הדרכונים ובתקנות העמותות, שם יש מנגנוני פטור אף שהסעיפים המסמיכים לא מזכירים את המילה "פטור" במפורש.

דוד בלזר: אין התנגדות עקרונית לעניין הזה.

דוד בלזר: אני מציע אותו מנגנון, כפי שאנחנו עושים לפטורים בוועדת ערר.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני יכול להיות גם יועץ?

משה גפני: יש פה מדיניות.

משה גפני: יש שרי פנים שהתנגדו לאגרות האלה מהסיבות שמניתי, בין הייתר, לא רק אבל גם וזאת עמדה לגיטימית.

משה גפני: יש מחלוקת במדיניות האם לקחת את החלק הזה, שחבר הכנסת מרגי היטיב לבטא או לקחת את החלק של מה שלא היטבתי לבטא, אבל זאת עמדה.

משה גפני: יש פה מחלוקת בין השרים ולכן יש את הפער הגדול של השנים וזה נכון והם אמרו זאת בכנות ואני מודה להם על זה.

משה גפני: לפי דעתי, אין ויכוח בין חברי הוועדה, גם אם יש כאלה שתומכים בהקלת האגרות, שהאגרה גבוהה ואין מנגנון של מתן פטור.

משה גפני: עם כל הכבוד, שאנחנו נבקש מהם לעשות את זה, הם לא מוסמכים מכיוון שמדובר בתקנות ובתקנות הם צריכים להביא משהו כתוב.

משה גפני: אנחנו יכולים לאשר או לדחות.

משה גפני: אין פה מנגנון של מתן פטור.

משה גפני: אין פה שינוי בסכומים ובכל מקרה, אצביע נגד.

משה גפני: אבל לדעת אלה שכן רוצים להשאיר את התקנות, 1000 שקל זה סכום גבוה למי שרוצה לסגור מרפסת והוא רוצה להגיש ערר ולא אישרו לו.

משה גפני: לכן, צריך להוריד את הסכום.

משה גפני: הייתי מציע שהם יחזרו למשרד ויגידו את מה שנאמר פה על ידי החברים בוועדה ושיבואו עם תקנות אחרות, אם בכלל.

משה גפני: גם אז אצביע נגד.

יעקב מרגי: למה אתה מוציא להם את הנשמה?

משה גפני: לא, למען השקיפות וכדי להיות כנה.

גאלב מג'אדלה: הוא אופוזיציה.

משה גפני: ממש לא.

משה גפני: בקואליציה גם הייתי מצביע נגד.

משה גפני: אני, כיושב ראש ועדה הייתי מצביע נגד.

משה גפני: יכול להיות שאני טועה.

משה גפני: אני מדבר לגופו של ענין באמת ולא בגלל אופוזיציה.

משה גפני: אני חבר של השר ואני מעריך אותו והכל בסדר.

משה גפני: אני מציע שתאמר להם לחזור למשרד, להביא את רוח הדברים ושיחזרו לפה עם תקנות אחרות, גם עם המנגנון של הפטור וגם עם הסכום.

משה גפני: ואז גם אצביע נגד משום שזאת עמדתי.

משה גפני: שלא יגידו אחרי זה שמביאים תקנות אחרות ושעלי להצביע בעד.

משה גפני: אני אצביע נגד.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

יעקב מרגי: אין ספק שצריך לחזור ולהביא מנגנון טוב.

יעקב מרגי: הסכום של ה-1000 הוא מוגזם וגבוה, צריך לצמצם את האגרה.

יעקב מרגי: אשמח לתמוך.

דוד אזולאי: צריך לשאול מה קורה לגבי הוועדות המרחביות עם כל התקציבים שלהם?

דוד אזולאי: הם נשארים שם?

יעקב מרגי: הזכירו את זה.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, יש מצב נורא בוועדות המרחביות.

דוד אזולאי: יש הרבה מאוד כסף וזה נמצא בוועדות ולא תמיד מעבירים אותו לרשויות.

משה גפני: לפני שבאת סיפר לנו היו"ר על ים המלח ועל אילת ועל סופי שבוע של הוועדות המרחביות.

דוד אזולאי: על רכבים ובניינים לא דיברו?

גאלב מג'אדלה: מה שעשה השר לאחרונה, הוא לקח את הוועדות המרחביות ופיצל לוועדות מקומיות.

גאלב מג'אדלה: הוא לקח ועדה מרחבית של 7,8 ישובים ועשה ממנה 3 ועדות מקומיות.

דוד אזולאי: בסדר.

דוד פילזר: התשלום כאן הוא מאוצר המדינה.

דוד פילזר: שלא יהיה בלבלול.

דוד פילזר: זה לא משק סגור מבחינת הוועדות והן לא מרוויחות.

דוד פילזר: זה נכנס להכנסות הכלליות של המדינה.

דוד פילזר: אגב, הסכומים האלה לא ממנים עלויות של הוועדה.

דוד פילזר: זה חלק קטן יחסית.

גאלב מג'אדלה: אבל פה כתוב שמטרתן של התקנות: גביית אגרות עבור פעילותן של ועדות הערר.

רחל קליינפלד: זאת עמדת האוצר.

דוד פילזר: זה לא קשור לנסיעתן לים המלח...

רחל קליינפלד: זה הולך ישירות לאוצר המדינה ואין להם קשר לפעילות ומימון.

גאלב מג'אדלה: אז למה צריכים לתת את הכסף?

דוד פילזר: הקונספציה של שרים מסויימים, כפי שנאמר, שהמשרד מעוניין להראות הכנסות.

גאלב מג'אדלה: הבנו שצריך לסייע בפעילויות של ועדות הערר שזה אתם.

דוד פילזר: זה לא משק סגור.

גאלב מג'אדלה: מר פילזר, אנחנו הבנו שוועדות הערר צריכות סיוע כספי והן זקוקות לכסף הזה.

גאלב מג'אדלה: עכשיו אתם אומרים שזה הולך לאוצר המדינה.

דוד פילזר: אני, לפחות, לא טענתי שזה סיוע כספי לוועדות.

דוד פילזר: אני מבהיר שלא כך המצב.

גאלב מג'אדלה: אתם מבהירים לנו שהכנסות מאגרות לוועדות ערר הולך לאוצר המדינה, כי פה זה לא כתוב.

דוד פילזר: נכון.

גאלב מג'אדלה: מי מממן את ועדות הערר?

ארז כהן: זה תקציב ממשרד הפנים.

גאלב מג'אדלה: אז למה הכסף לא הולך למשרד הפנים והוא הולך לאוצר?

דוד פילזר: האוצר מתנגד באופן טוטאלי לאגרות ייעודיות.

ארז כהן: זו אגרה ייעודית.

דוד פילזר: לא.

דוד פילזר: כיוון שזה לא נשאר בוועדה, זה הולך לאוצר המדינה, אוצר המדינה מכסה את ההוצאות.

דוד פילזר: אגב, זה חלק קטן מהוצאות ועדות הערר.

רחל קליינפלד: לו ועדות הערר היו צריכות לחיות מאותו סכום, הן לא היו מסוגלות להתקיים.

דוד אזולאי: מדובר רק על ועדות ערר?

קריאות: כן.

דוד אזולאי: אני מצטרף להצעתו של חברי לסיעה, חבר הכנסת מרגי.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שצריך לשלוח ולחזור שוב, כפי שהציעו עמיתי.

יצחק אהרונוביץ': אני בעד.

יצחק אהרונוביץ': ארבעתנו באותה דעה.

גאלב מג'אדלה: מר פילזר, בא נעשה סדר בעניין.

גאלב מג'אדלה: גם אנחנו משתנים, לפעמים לטובה ולפעמים לרעה.

גאלב מג'אדלה: לא רק שרי הפנים משתנים.

גאלב מג'אדלה: גם לנו יש לב יותר לציבור ופחות לציבור ואני לא רוצה להזכיר שמות.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים מנגנון פטור.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים שבתקנות תפרידו בין יזם בעל יכולות, שרוצה להקים בית דירות שרוצה לערער לבין אזרח שרוצה לסגור מרפסת כדי שיהיה חדר לילד.

גאלב מג'אדלה: גם הוא מערער אבל אלה שני עולמות שונים.

משה גפני: אם יעשו את זה, יכול להיות שאתמוך.

גאלב מג'אדלה: זה ערר וזה ערר, אבל זה של אדם עם יכולות ועליו אני מוכן שתיתן 2000 ו-3000 שקלים, שיהיה לך כסף, שילך אליך ולא לאוצר.

דוד פילזר: זה נשמע מאוד לא טוב.

גאלב מג'אדלה: עשיתי את זה בקרן הניקיון.

גאלב מג'אדלה: האוצר לא היה בישיבה והענשנו אותו ואמרנו שנעביר את זה לקרן הניקיון לא ולאוצר.

עידו בן יצחק: זה תקנות שצריכות את הסכמת שר האוצר.

גאלב מג'אדלה: אם אתה יכול לעקוף את שר האוצר, נשמח לסייע לך.

גאלב מג'אדלה: אדם כזה, שבא לערער, אני בעד שתיתן לו 5000 שקל.

גאלב מג'אדלה: אדם שרוצה לבנות בית דירות ומערער, פה לא אכפת לי.

גאלב מג'אדלה: לאדם שרוצה לסגור מרפסת או משהו כזה ותיתן לו 1000 שקל, זה חצי חודש פרנסה של 3,4 נפשות.

דוד אזולאי: ההצעה במקמה.

גאלב מג'אדלה: תפרידו בין הדברים כדי שבעל היכולות לא ייהנה מהמצב הזה.

גאלב מג'אדלה: תביאו את זה ונשמח לאשר.

גאלב מג'אדלה: אני מודה לכולם.

גאלב מג'אדלה: הישיבה נעולה.