הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 36, 2006-12-10 15:30

עמירה דותן: צהריים טובים, אחר הצהריים טובים שמי עמירה דותן.

עמירה דותן: ישנם פה חברי הכנסת זאב אלקין ואורי אריאל שהם יושבי ראש השדולה.

עמירה דותן: אתם ודאי מכירים טוב טוב וכמובן חבר הכנסת אריה אלדד, שיחד איתי בוועדה.

עמירה דותן: אני רוצה שוב להודות לחנה מנהלת הוועדה על כל הטרחה וההבאה של הכנסת לשטח, שזה תמיד ככה מחמם את הלב לראות את הגמישות הזאת.

ליאור כלפה: אנחנו פה בקיבוץ "אור הנר".

ליאור כלפה: הבנתי לפני כן שהיה פה איזה שהוא דיון אז אני חייב קודם כל להעמיד דברים על דיוקם.

ליאור כלפה: כן הוזמן הקיבוץ, לא הוזמן הקיבוץ וכדומה.

ליאור כלפה: זה רק כדי שנשים דברים על דיוקם, המועצה הוזמנה לפה.

ליאור כלפה: המסגרת התיאומית הפנימית היא קצת גדולה עלינו אז אני מאמין שגם נציגי המפונים שגרים בקיבוץ היה להם תאום בתוך הקיבוץ, מן הסתם.

ליאור כלפה: אם לא, אז אני מתנצל.

ליאור כלפה: לא הייתה פה כוונת מכוון בעניין הזה.

ליאור כלפה: בכל אופן המועצה, גם אלון שוסטר היה אמור להיות פה ומסיבות כאלה ואחרות הבנתי שהוא לא יכול היה להגיע, אבל נציגי הרווחה כן נמצאים פה.

ליאור כלפה: בכל אופן, אני חושב שהדברים שבאמת מעיקים פה בנושא החבר'ה, המפונים שיושבים באור הנר, והנקודה של החוסר ודאות לגבי המגורים הזמניים.

ליאור כלפה: כולנו מכירים פה את המשפחה שהתעסקנו איתה בשבועות האחרונים, שלכאורה היא עדיין הוגדרה במנהלת סל"ע כלא זכאית, כלא מוכרת בגלל כל ההגדרה של הישובים של תל קטיפא, ששבוע שעבר הנושא הזה בשעה טובה, אני מקווה שבא לסיומו או לקראת הגעה לסיומו עם תהליך שעוברת תל קטיפא אצל היועץ המשפטי לממשלה.

ליאור כלפה: אבל הדבר הבלתי נסבל, ואין לי טענות לקיבוץ כי הקיבוץ יש לו הסכם עם מדינת ישראל לגבי המעמד של הקרוונים מה קורה איתם אחר כך ולאן ומה אמור להיות עם הקרוונים.

ליאור כלפה: כן הייתי מצפה, אני לא מסתיר, כן הייתי מצפה מהקיבוץ דווקא פה להיות קצת סובלני ולהיות בקשר ישיר עם מנהלת סל"ע לראות איך אפשר להיות קצת יותר גמישים, קצת נוח כי המציאות הזאת היא מציאות לא קלה לאף אחת.

ליאור כלפה: אבל לכאורה המשפחה הזאת חיה כל הזמן באי וודאות, אתם צריכים כבר לפנות, אתם צריכים ללכת, הקראוון צריך לחזור לטובת הקיבוץ.

ליאור כלפה: ואני אומר זה הולך להעיב על כל 19 המשפחות שגרות פה יחד עם החבר'ה שנמצאים בקיבוץ "כרמיה".

ליאור כלפה: זו אותה המציאות.

ליאור כלפה: ביולי הקרוב כל אותן משפחות אמורות לכאורה, הקראוונים אמורים לחזור לידי הקיבוץ כאשר אנחנו יודעים שישובי הקבע עדיין לא החלו ואין התחלת בנייה ולכאורה כרגע אותן משפחות זה לא נכון ולא חכם ואין מה לדבר.

ליאור כלפה: זה לא הגיוני שהם יבואו ויעברו עוד פעם תנודה נוספת או מעבר נוסף עד לבית שלהם.

עמירה דותן: זה נושא שאנחנו כולנו בקיאים בו בעצם בגדול לגבי השנה השלישית.

עמירה דותן: הוא גם אמור להיות כאן, הוא חי כאן.

זאב אלקין: זה לא רק החלטה של המדינה לממן אלא גם הסדר בין המדינה לקיבוץ.

ליאור כלפה: צריך להיות פה הסדר מהיר.

ליאור כלפה: קודם כל להכניס את האנשים לאיזו שהיא וודאות.

ליאור כלפה: החוסר ודאות אחד הדברים שמטרפד פה, משגע מאוד.

ליאור כלפה: לא רק זה, פה יש, בניגוד למשל לאתר הקראוונים בניצן, שלכאורה זה המדינה מול המדינה.

ליאור כלפה: זאת אומרת אין פה צד נוסף.

ליאור כלפה: פה יש צד שלישי, ובעוד שנה וחצי או שנתיים זה יהיה גם בקיבוץ עין צורים.

ליאור כלפה: אותה תמונת מצב תהיה בקיבוץ עין צורים.

ליאור כלפה: אבל פה זה חריף כי לכאורה גם כרמיה וגם אור-הנר יש מחויבות של המדינה כלפי הקיבוץ הקולט.

קריאה: המדינה עשתה טעות והיא חתמה לשנתיים, שילמה כסף מראש לקיבוצים.

קריאה: זה עסק נדל"ני.

קריאה: אדם, עורך דין נדל"ני צריך להבין יש לי אופציה.

קריאה: אין דבר כזה.

קריאה: חתמו, שילמו לשנתיים ולא דיברו על אופציה.

קריאה: זו הטעות.

קריאה: ועכשיו יש להם בעיה.

דוד סעדון: צהריים טובים.

דוד סעדון: אמנם זה נכון שפרויקט בת הדר הוא הפרויקט שלמעשה מוכן, זה שהיה בו עיכוב של למעלה משנה למרות שכל התשתיות מוכנות.

דוד סעדון: זו בירוקרטיה שהמדינה הזאת לא למדה להיפטר ממנה.

דוד סעדון: אבל פועל יוצא, שאני גר באור-הנר אנחנו באמת כשמונה חודשים לפני הפינוי של הקראוונים ואני עם מה שנקרא היתר בניה אבל גם אני אהיה האדם הזריז ביותר עלי אדמות משלב היתר הבניה עד שלב איכלוס הבית בבת הדר זה לפחות סדרי גודל של פלוס מינוס שנה.

דוד סעדון: עם כל מה שיש עוד בדרך לעשות עד להניח על הקרקע למרות שאנחנו ממש לפני.

דוד סעדון: יש בין חברי גם כאלה שטרם קיבלו את ההיתר, בשלבים כאלה ואחרים.

דוד סעדון: אין לי ספק לרגע אחד ובוא נתחיל, אין ספק שאם החוק נותן העדפה למפונה אחד זה צריך להשית לגבי כל השאר ואני מדבר על ניצן.

דוד סעדון: אם בניצן הפרוייקט על פי ההסכם נועד לארבע שנים בטרם יחזירו את המצב לקדמותו את כל האתר ההוא שם על פי התחיבות כלפי כל הרשויות הירוקים למיניהם וכדומה, אין ספק שגם פה זה צריך להיות.

דוד סעדון: המצב שלנו הוא עוד פחות רע, נניח שזה חלילה לא יצא לדרך אז יהיה עוד חצי שנה.

דוד סעדון: יש פה אנשים שאני אומר לכם שקחו מהיום שנתיים לא יהיו בבתים שלהם אם ירצו או לא ירצו.

דוד סעדון: זה לא תלוי בהם דווקא.

דוד סעדון: אז לכן פה המדינה או שצריכה לאחוז את כל המפונים במקשה אחת וזה לא מי זמנו קצר יותר, מי זמנו ארוך יותר.

דוד סעדון: לקחת, להיפך, את הזמן הארוך ביותר ולהשית אותו לגבי כולם.

דוד סעדון: מי שהצליח לצאת לפני כן ישורנו.

דוד סעדון: מי שלא לפחות שידע שיש לו סדר גודל של זמן, אבל שיוכתב כאשר היום כולם נינוחים יותר ולא בשלב של פינוי והשנתיים יראו באמת שזה טווח ארוך וזה הכל אפשרי.

דוד סעדון: הראיה והמציאות מוכיחים ששנתיים זה פרק זמן שעף בהרף עין וההוכחה היא שאנחנו היום נמצאים על שבר של חוסר וודאות ואני מתריע.

דוד סעדון: החוסר וודאות הזו תחזיר למעשה חלק מהאנשים שאולי התגברו על קטע הפינוי אחרונים מבחינת עוד פעם במרכאות או שלא במרכאות להיות מפונים מבתים כשאתה לא מוכן בכלל לשלב הזה.

עמירה דותן: חלק מהדברים הוא גם להראות שלא כל הדברים הם כל כך שחורים ונוראים.

עמירה דותן: אז אני א' שמחה על החיוך ב' רוצה לדעת האם בתוך הדבר הזה של ה- 11 משפחות שאתה חלק מהם, יש משהו שאנחנו צריכים לעזור, לסייע, לקדם או שזה כבר מה שנקרא מסלול שהותווה ואתם מרוצים ממנו.

דוד סעדון: לגבי בת הדר, המקרה הטוב אולי של בת הדר בקטע שזה פרויקט שהוא גמור, פרויקט שהוא כבר יצא לדרך, עולים לקרקע.

דוד סעדון: אבל מהפרויקט של בת הדר ניתן להשית וללמוד על שאר הדברים האחרים שלדאבוני חבריי חלקם פה יושבים, לא זוכים לזה מסיבה אחת פשוטה.

דוד סעדון: כל עוד והבירוקרטיה, אני רוצה לסבר לך את האוזן כדי שתביני מה זה פרויקט בת הדר.

דוד סעדון: פרויקט בת הדר התחיל את דרכו חצי שנה לפני הפינוי.

דוד סעדון: זאת אומרת שפרויקט בת הדר עובד למעלה משנתיים.

דוד סעדון: למעלה משנתיים אני עובד על פרויקט של בת הדר ואני יכול לומר לך בוודאות כנגד כל הסיכויים, כנגד כל החשיבה של כולם, אבל בדרך, אם אני אומר לך שיש לי בערך אלפי מסמכים שכדי להתגבר על מכשולים כאלה ואחרים הייתי, וזה בלשון המעטה, למה?

דוד סעדון: כי אתה מגיע לשלב א' יוצא לך איזה שהוא פקידון, סליחה על הביטוי, שעוצר לך את התהליך הזה.

דוד סעדון: אתה מגיע לשלב ב' פקידון שני עוצר לך את התהליך הזה.

דוד סעדון: מתברר שלא חשוב מה גובהו ומה רם כסאו של אותו ראש ממשלה או אותו ראש מנהלת, יכולים פקידים לעצור.

דוד סעדון: פועל יוצא של כל מה שאני אומר הוא שלמעשה, ואני אומר את זה בצער קצת.

דוד סעדון: אם לא הייתה נחישות ועקביות גם בת הדר לא היה קיים.

דוד סעדון: החלטנו שמעל כל הגשרים האלה, מעל כל החומות האלה מעל כל ההרים האלה אנחנו נעבור.

דוד סעדון: ויכול מאוד להיות בגלל שהיינו אולי ראשונים בקטע הזה.

דוד סעדון: אבל אני באמת אומר שהכל תלוי בכם המחוקקים.

דוד סעדון: ובממשלה עצמה.

דוד סעדון: לקצר דרכים, הדרכים האלה ארוכות כמו אני לא יודע מה.

דוד סעדון: בת הדר כפרויקט כפרצלציה מוכנה כחלוקה למגרשים כתשתיות מוכנות זה מעל שנה ורבע מוכן.

דוד סעדון: יכולתי לגור.

עמירה דותן: מה אותם מכשלות או איפה אותם פקידים גרמו לקטעים, שזה לא ישאר רק במילים בעלמא, איך אתה אומר את זה?

עמירה דותן: בוא נראה בזה כדוגמא שזה לא יקרה עוד פעם.

עמירה דותן: האם אתה יכול לתת לנו כמה נקודות בהם אנחנו יכולים ולא רק בחוק אלא באמת קודם כל להתריע מראש וב' לעמוד עם הסטופר ועם היד על הדופק כדי שדברים כאלה לא ישנו.

מוטי אלימלך: אני רוצה לבשר קודם כל שבקטע של השנה השלישית אנחנו גיבשנו את העמדה במנהלת סל"ע.

מוטי אלימלך: רענן, המנכ"ל, קיבל אותה ומבחינתנו אנחנו יוצאים לדרך עם מסמך מסודר שמטפל בכל קבוצות האוכלוסייה, בכל הקטגוריות של הזכאים המלאים, שכר דירה של הלא זכאים שבאיזה שהוא שלב יכול להיות שהם יצטרכו, כתוצאה מזה שהם עדיין לא ממשיכים בכל דרך אחרת, לכל קטגוריה כזאת נתנו תשובה שזה יהיה פתרון משביע רצון אני מקווה.

מוטי אלימלך: אנחנו יוצאים מתוך נקודת הנחה שאומרת שכל קבוצה שחתמה על הסכם 85, והעמדנו לרשותה מגרש מיום מסירת המגרש, כמו המקרה של בת הדר, כרגע יש החלטה עקרונית שזה שנה, כנראה שיאריכו את זה בעוד כמה חודשים כדי לתת זמן סביר שבן אדם מרגע שהוא מקבל את המגרש שלו יהיה לו זמן סביר לבנות את הבית.

מוטי אלימלך: אני מעריך שבסוף זה יתפרס על משך של 18 חודשים, זה הזמן האופטימלי לבניית בית מרגע שבן אדם מקבל את המגרש שלו.

מוטי אלימלך: אנחנו סגורים כרגע על שנה אני מאמין שתהיה תוספת, זה עוד לא סגור לכן אני לא רוצה להתחייב.

זאב אלקין: ההחלטה שתעבור זה יהיה שנה?

מוטי אלימלך: אנחנו מבקשים 18 חודש מראש שלא נבוא כל פעם לממשלה.

מוטי אלימלך: סוגיה שנייה לגבי הישובים שהם לא בניה שלנו של הממשלה אלא השכרנו בקיבוצים כרמיה, אור הנר ומפלסים, עכשיו יש לנו בעיה.

זאב אלקין: אולי עין צורים בעוד שנתיים.

מוטי אלימלך: אני מקווה שלא.

מוטי אלימלך: נדבר על עין צורים.

מוטי אלימלך: דומה ולא זהה כמו שאילן אומר ואני מקווה ששם הבשורות הטובות שיגיעו בימים הקרובים גם שם תהיה איזה שהיא פריצת דרך לגבי חליף אגוז ואז נתחיל גם שם לצעוד קדימה אבל לעניינו.

מוטי אלימלך: אנשים שיושבים פה רוצים לשמוע על אור הנר, מפלסים וכרמיה.

מוטי אלימלך: אנחנו בשבועיים האחרונים עשינו פגישות עם כל היישובים, ניהלנו איזה שהוא משא ומתן ראשוני.

מוטי אלימלך: אני יודע להגיד שבכרמיה יש שם נכונות ללכת לקראתנו ולהגיע לאיזה שהוא סידור של שנה שלישית בשלב זה.

מוטי אלימלך: באור הנר ומפלסים התחיל תהליך של הדברות זה עוד לא סגור.

מוטי אלימלך: במקרה באור הנר יש לנו בעיה כי אנחנו יודעים מהקיבוץ שחלק מהקראווילות הובטחו למשפחות להתרחבות והם לחוצים כרגע על ידי חברי הקיבוץ כן לקבל את הדירות.

מוטי אלימלך: אני מאמין שאנחנו בסוף נגיע לאיזו שהיא הבנה.

מוטי אלימלך: אני חושב שחברי הקיבוץ שהם כמו כל עם ישראל, מבינים שהמפונים לא צריכים לעבור תהליך פינוי נוסף ונגיע לאיזה שהוא הסדר בסוף שייתן תקופה נוספת לאנשים באור הנר עד שהם יצאו מכאן לבית הקבע שלהם.

מוטי אלימלך: אותה קבוצה שסעדון דיבר עליה, שהיא אלה שלא יבנו את הבית במשך שנה וחצי, לא יהיה כאן פתרון.

מוטי אלימלך: אנחנו נצטרך לחשוב על פתרונות אחרים, אנחנו לא רואים שאנחנו משאירים פה ספיחים אחרי שהמסגרת הגדולה יוצאת מפה לבית הקבע שלה.

מוטי אלימלך: זה גם לא פייר כלפי הקיבוץ.

מוטי אלימלך: ולכן נצטרך למצוא פתרונות אחרים אולי יחד אתכם, להיעזר בכם כדי למצוא לאותה אוכלוסייה חלשה שלא מסוגלת לבנות את הבית במשך שנה וחצי או שנתיים שיהיה לה מקום אחר.

אורי אלדד: אבל מוטי אתה שומע שגם אישורי הבנייה לא באים כולם לכל הקבוצה באותו תאריך.

אורי אלדד: יכול להיות שהראשון יגיע עכשיו והאחרון יגיע בעוד חצי שנה.

מוטי אלימלך: לא.

מוטי אלימלך: במקרה של בת הדר מבחינתנו כל ה- 11 זה פרק זמן שהוא לכולם באותה מסגרת זמן ואין לנו בעיה.

מוטי אלימלך: לא מדובר פה על חצי שנה מדובר פה על ימים.

מוטי אלימלך: הלוואי באמת שנפיק את הלקחים מהמקרה של בת הדר.

מוטי אלימלך: אני איישם אותו גם על מקומות אחרים כדי שנוכל לעשות את הדברים בצורה יותר טובה גם אנחנו מפיקים לקחים.

מוטי אלימלך: הפלונטרים הם תמיד במקומות של מי שצריך לשים את החותמת על התוכנית, במינהל או במוסדות הרשמיים של הרשויות המקומיות שצריכים לתת את ההיתרים וגם על זה אנחנו מצליחים להתגבר.

זאב אלקין: טוב מוטי, האם אני מבין נכון שמה שאתה אומר זה למעשה הודעה מרעישה ותקדימית?

זאב אלקין: כי אתה אומר כאן שיידעו משפחות בוודאות שהמנהלת תצטרך להזיז אותם למקום אחר.

מוטי אלימלך: כי הם לא מצליחים לבנות את הבית.

מוטי אלימלך: לא כי אנחנו רוצים להזיז אותם מפה.

זאב אלקין: אתה מנסה להוביל את הפתרון הכללי בנוסחה שאומרת נניח מרגע מסירת המגרש 18 חודש או שנה לא משנה כמה.

מוטי אלימלך: זה לא האנשים האלה.

מוטי אלימלך: מה שאמרו פה סעדון, זה אנשים שלא מסוגלים מבחינה תקציבית או שהם לא תכננו בכלל לבנות בית.

ליאור כלפה: לא, אבל אם יש פה משפחה למשל שנרשמה לפרויקט ניצנים, שאנחנו יודעים שהקרקע שמה לא נרכשה עדיין.

ליאור כלפה: יש שמה כרגע איזה שהוא תקיעות כרגע שלא נראה כרגע פתרון באופק אלא אם תתקנו אותי משהו שהתחדש בשבוע האחרון.

ליאור כלפה: אבל נכון לאותן משפחות של פרויקט ניצנים וכדומה, ברור היום שלפחות יש להם את השנתיים וחצי אם לא ארבע שלוש שנים, במפלסים להערכתי זה שלוש שנים זה לא ארבע שנים עד שהם יגיעו לבית הקבע שלהם.

ליאור כלפה: זה ברור שצריך להיערך.

ליאור כלפה: אם אתה אומר, לפי הדברים שאתה מציג כרגע זה צריך כבר היום לבוא עם אותן משפחות והפרדנו אותם 11 משפחות של בת הדר ולתת איזה שהוא מענה אחר.

מוטי אלימלך: תראה, הקבוצה הגדולה שנשארה פה זאת קבוצה מאלי סיני שאמורה לרדת או לפלמחים או לנווה ים.

מוטי אלימלך: בכל מקרה, מדובר פה על משפחה בודדת אחת.

ליאור כלפה: אבל כל משפחה זה עולם.

מוטי אלימלך: וכל משפחה כזאת ניתן לה מענה.

מוטי אלימלך: ברור שאנחנו נצטרך למצוא סידור עם אפשר פה כדי לא להזיז אותה, אבל בסוף הממונה על הספיחים האחרונים שלא מצטרפים לאיזה שהוא פרויקט מרכזי ולא החליטו לבנות את הבית צריך למצוא להם פתרון.

ליאור כלפה: היום התמונה הברורה.

ליאור כלפה: אנחנו יודעים ש- 11 משפחות צריכות לעבור לבת הדר.

ליאור כלפה: מבינים שכנראה בגלל המבנה של התהליך וההיתרים וכדומה ייקח שמה זמן נוסף ברור ואתה אומר שכנראה גם ניתן לתת לו מענה בעזרת השם.

ליאור כלפה: שאר המשפחות, 8 משפחות שמתחלקות בין פרויקט תלמי יפה לפרויקט ניצנים, לפרויקט כזה או אחר, למה?

ליאור כלפה: בוא עד ה-15 בינואר כל אחד ידע באמת מה קורה איתו.

ליאור כלפה: אסור להגיע פה למצב שמשפחה עוברת פה עוד תהליך של פינוי כזה ואחר כי זה ילדים, זה בית ספר וכדומה.

מוטי אלימלך: מבחינתנו אנחנו לא מתכוונים לעשות פינוי יזום.

מוטי אלימלך: אני אומר כרגע, גם עכשיו מצבנו, עד שהקיבוץ לא ייתן תשובה לגבי הבקשה שלנו, אנחנו עדיין בבעיה עם כולם.

הגר אראיה: שמי הגר ואני מרכזת המשק.

הגר אראיה: קיבוץ אור הנר הוא קיבוץ שמבוסס 95% על דרום אמריקאיים.

הגר אראיה: אנחנו יישוב שמונה היום, מנה אז בהגעת השכונה החדשה כ-400 נפש, היום בסביבות 450.

הגר אראיה: בהחלט ראינו בפרויקט, פרויקט שמפתח לנו עוד שכונה ביישוב ולכן הלכנו לפרויקט הזה.

הגר אראיה: אנחנו רצינו להרחיב את היישוב.

הגר אראיה: אנחנו מתבססים עדין על חקלאות ומפעל תעשייה שכולו ייצור זה אורנית הוא מייצר מסמרות עיוורות לתעשיות הרכב בחו"ל, באירופה בעיקר המערבית, ארצות הברית.

הגר אראיה: זהו.

הגר אראיה: בעיקרון אנחנו באמת הלכנו על הפרויקט ואני רוצה להגיד כי זה לא שיש לנו פה איזה שהוא מאבק בין מפונים וחברים.

הגר אראיה: אלא כשלנו הוצג הפרויקט הזה לפני שבכלל התחברנו לאותה קבוצה, הפרויקט הוצג לנו כפרויקט כלכלי, כלומר זה גם מה שבאו שיווקו לנו וזה מה שבחנו כדבר ראשון לפני שנכנסנו מי השמות שיגיעו לפה.

הגר אראיה: והקיבוץ, בעצם מה שאמרו לנו אתם תקבלו חלק מתשתיות של שכונה חדשה ובעצם זה התמריץ שלכם.

הגר אראיה: אז חלק מהתשתיות קיבלנו כמענקים וחלק כהלוואות.

הגר אראיה: בניגוד לניצן, הקיבוץ שילם, לקח את החסכונות שלו ושם בבתים.

הגר אראיה: אפילו הבנקים ולא המדינה הצליחו להשיג לנו משכנתאות.

הגר אראיה: פשוט לקחנו חסכונות של החברים, שמנו אותם בבתים.

הגר אראיה: למה?

הגר אראיה: כי ידענו שהחברים צריכים פה פתרונות דיור.

הגר אראיה: לקחנו את הפרויקט הזה כפרויקט שמקדם אותנו עם היתרונות הכלכליים שלו וידענו שהוא לשנתיים והחברים אמרו שנתיים, אחרי שנתיים יש לנו פתרונות דיור למשפחות צעירות, אנחנו גם במהלך של קליטה פה, מי ששמע על כל נושא שיוך דיור, קליטת בנים, אנחנו באמצע התהליך הזה, וזה נתן לנו את הפתרון ולכן הלכנו לפרויקט.

הגר אראיה: אז זה שני דברים.

הגר אראיה: מצד אחד בהחלט כל העברת ההחלטה בקיבוץ לקחת כסף ולשים שם היה כי יודעים שאחרי שנתיים חברים עוברים לשם.

הגר אראיה: חברים או בנים שרוצים לחזור לקיבוץ.

הגר אראיה: הדבר השני שהפגישה שהתקיימה עם נציגי מנהלת סל"ע, שהתקיימה לפני שבועיים בערך, הייתה ביוזמת הקיבוץ.

הגר אראיה: כי אנחנו התחלנו לשמוע שמועות.

הגר אראיה: לא ביוזמת מנהלת סל"ע.

הגר אראיה: וכל הדיבורים אנחנו שמענו, אנחנו יודעים שפה מתקיימות בבית התרבות שלנו, כמו הפגישה הזאת, מתקיימות פגישות שמדברות על מה הולך לקרות אחרי השנתיים שהקיבוץ לא בעניינים.

הגר אראיה: בסופו של דבר לא בעניינים.

הגר אראיה: אנחנו רק משמועות ניזונים ולנו גם, רגע, מחליטים בשבילנו החלטות?

הגר אראיה: מנהלת סל"ע מקבלת החלטות שהן לא בהידברות איתנו.

הגר אראיה: למרות שיש הידברות גם עם חיים גם עם אילן, אנחנו בקשר טלפוני.

הגר אראיה: אני אומרת בעקרון.

הגר אראיה: אין הידברות.

הגר אראיה: ואנחנו ראינו את הבעיה, וגם לנו לא נעים לבוא ולהגיד תצאו אחרי שנתיים.

הגר אראיה: אבל מה אנחנו אומרים לחברים שלנו אחרי שנתיים שמחכים לעבור לדירות?

הגר אראיה: ואני אתן לכם סתם דוגמא, זה הדירות היחידות שיש להם ממד"ים.

הגר אראיה: שהקיבוץ גם בזה, חלק ניתן לו מענק, חצי כהלוואה שהקיבוץ אמור לשלם ואנחנו בנינו עם כסף שלנו, הכנסנו עוד חצי מהכסף כדי לקנות ממד"ים לא לחברים שלנו.

הגר אראיה: אז החברים אומרים עם המצב הזה גם אנחנו רוצים את המשפחות עם הילדים לשים בבתים עם ממד"ים.

קריאה: אין ממד"ים בקיבוץ?

הגר אראיה: אין.

הגר אראיה: אתם רואים עכשיו את הגנים?

הגר אראיה: כולם רואים?

הגר אראיה: זה הגנים, היום עוד חמישה חודשים הילדים שלנו לפחות יהיו ממוגנים כשהם בגנים.

עמירה דותן: רק בעוד חמישה חודשים?

הגר אראיה: כן, רק הגן הצלחנו, הגן עבר לפני שבוע, הגן הגדול כי מיגנו לו את הגג.

הגר אראיה: לכן אנחנו גם בבעיה שהיא מאוד קשה לפיתרון וזו פעם ראשונה לדעתי, כלומר אנחנו מדברים פורום כזה, באמת רצינו, קודם כל זה היה באמת בשיחה סגורה עם מנהלת סל"ע והמועצה האזורית כדי בכלל לדסקס מה קורה בשטח.

הגר אראיה: כי גם אנחנו לא יודעים מה קורה.

עמירה דותן: הייתה שיחה כזו?

הגר אראיה: זה היה לפני שבועיים שיחה שנכח בה אילן ועדיאל.

דוד סעדון: אני מבקש להבהיר כמה דברים.

דוד סעדון: תראו, הרומן של הקבוצה שם עם אור הנר זה רומן שיצא טוב.

דוד סעדון: אבל עם כל הכבוד לחברתי, הרומן הזה נולד מרצון אז גם שלהם וגם שלנו למצוא איזה שהוא מקום ביישוב כפרי בדומה לחיים הקהילתיים שהיו לנו כדי לא לעשות את המעבר קשה מידי לילדים עם המשך לימודים באותו בית ספר, קרי, שער הנגב.

דוד סעדון: אני מסיר את הכובע בפני הגר ואמרתי לה את זה בזמנו, הקיבוץ עשה את העסקת חיים שלו כקיבוץ.

דוד סעדון: הוא קיבל לפה 22 קראווילות.

דוד סעדון: זה נכון שהקיבוץ והייתי שותף לכל הדרך מהתכנון כולל שלב אפילו המימון שהבנקים סירבו אפילו לתת מימון לקטע של הפרויקט.

דוד סעדון: הייתי שותף לנושא.

דוד סעדון: אבל הקיבוץ, ופה אתם צריכים להיות ישרים גם עם עצמכם וגם כלפינו.

דוד סעדון: הקיבוץ נהנה מהמון הטבות שאם הוא לא היה רוצה להקים פרויקט כזה, אני אומר לכם, קחו 10 שנים קדימה צעדים, הקיבוץ לא היה מגיע למחצית ממה שיש לו היום.

אורי אריאל: דודו, למה זה קשור?

דוד סעדון: אני אסביר.

דוד סעדון: כי אני חושב שפה בקטע הזה, מה שאני שומע את הגר עכשיו, אני שומע את זה בפעם הראשונה.

אורי אריאל: אני שמח שחברי קיבוץ נמצאים איתנו פה והייתה תקלה רצינית אם לא הייתם פה.

אורי אריאל: אני אומר לכם תודה, ואני אומר לך דודו, ובזה אני מסיים כרגע, אל תכנסו לויכוח ביניכם הבעיה היא של מדינת ישראל ואני מציע מאוד, אם אתה מוכן, אני יכול רק לבקש ממך לא להיכנס לקטע הזה.

אורי אריאל: אם קיבוץ אור הנר הרוויח משהו, אני שמח.

דוד סעדון: קודם כל אני פונה ללב של אור הנר בקטע הזה.

דוד סעדון: אור הנר הלך איתנו לאורך כל הדרך, קיבל אותנו בצורה הכי טובה.

דוד סעדון: הראייה היא פשוטה, ששבוע לאחר שנקלטנו כאן, אנחנו יזמנו מטעמנו טקס תודה והוקרה לקיבוץ אור הנר על הקבלת פנים, שלדעתי, הייתה לא מדהימה מעבר לכך.

דוד סעדון: אין לי אפילו מילים להודות להם.

דוד סעדון: הם יודעים את זה.

דוד סעדון: אני רק אומר אי אפשר להתעלם מכך שהקיבוץ, עם כל זה שנכון באו לעסקה של שנתיים, אני מסכים עם בקטע הזה, יכול מאוד להיות בפנים של תושב המקום, הייתי חושב בדיוק מה שאומרת הגר.

דוד סעדון: אני לא כועס על מה שהיא חושבת.

דוד סעדון: אני מסכים איתה.

דוד סעדון: אני רק אומר בקטע הזה, הנפשות צריכות להבין פעם אחת.

דוד סעדון: אי אפשר פעם אחת להתפנות, ופעם שנייה להתפנות.

דוד סעדון: אני לא זוכר מי אמר את זה פה קודם נדמה לי יוסי דיין אמר את זה, שהם לא עשו חשיבה נוספת של אופציה מול הקיבוץ וזו הייתה טעות.

דוד סעדון: עכשיו, הטעות הזו אנחנו לא צריכים לשלם.

אורי אריאל: אתם לא צריכים לשלם ואור הנר לא צריכים לשלם ויש מדינה.

אורי אריאל: יש לנו סוד לפני 58 שנים הוקמה המדינה.

אורי אריאל: ברוך השם.

אורי אריאל: ויש לה את הכלים והיא צריכה להתמודד עם זה.

אורי אריאל: זה לא צריך להיות שעכשיו ביניכם יווצר אפילו המתח הכי קטן.

אורי אריאל: אל תגיד לא כי אתה יודע שזה מגיע לרגע, חס וחלילה עלול להיווצר גם מתח וזה לא מגיע לא לכם ולא להם.

אורי אריאל: אני אומר לעצמנו חברי הכנסת אני אומר למנהלת.

אורי אריאל: הקשבתי קשב מלא למה שקרה פה.

אורי אריאל: ואני אומר לך שאני די נדהם.

אורי אריאל: אי אפשר אחרי שנה וחצי עוד פעם לעשות את כל הרונדלים האלה.

אורי אריאל: אי אפשר אני אומר לכם אי אפשר.

אורי אריאל: זה לא טוב לכם, זה לא טוב להם, זה לא טוב לאף אחד.

אורי אריאל: אי אפשר לחזור לדברים האלה.

אורי אריאל: 8 משפחות, 1, 2, כל מספר, צריכים לקבל תשובות.

אורי אריאל: החוסר ודאות זה הדבר הכי נורא.

אורי אריאל: אתם יודעים את זה, אני לא בא ללמד אתכם.

אורי אריאל: תשבו אתם תגידו לאור הנר איך פותרים את זה.

אורי אריאל: יכול להיות שזה עולה כסף.

אורי אריאל: תגידו לנו, איך אמרת?

אורי אריאל: צריך את עזרתנו תגידו לנו עכשיו.

אורי אריאל: אל תגידו לנו בעוד שנה, כשזה יהיה יום לפני הזה, אני יודע איך זה יקרה.

אורי אריאל: כולם ירוצו בלילה, ויהיה טלפונים, אין לו מה לעשות, הוא יתעסק עם משפחת אריאל הזאת שעכשיו היא בדיוק בין לבין.

אורי אריאל: חברים, בואו, טוב שבאנו.

אורי אריאל: תודה לעמירה תודה לכולם.

אורי אריאל: ראינו את הבעיה היא שכפול 4, מפלסים וזה וזה וזה וגם עין צורים.

אורי אריאל: בואו נדבר על עין צורים היום.

אורי אריאל: מה יקרה אם זה לא יסתדר?

אורי אריאל: אתה יודע מה אם זה יסתדר וואלה מצדיעים ונהדר באמת.

אורי אריאל: זה יכול בסיטואציה.

אורי אריאל: בואו נדבר על זה היום, נפתור את זה היום ונדע שאנחנו עם זה יודעים מה לעשות.

אילן סממה: זה ברור לכולם שהמצב הוא לא פשוט ואנחנו ודאי לא רוצים להתמודד עם העניין הזה בהיבטים הכלכליים משפטיים וכולי וכולי לכן סיכום הפגישה שהייתה עם אור הנר בעצם לא סיכמנו על צעדים אופרטיביים אלא על המשך הטיפול בבעיה, שמה שאנחנו שואפים זה לנסות לתפור חליפה לכל אחד מהמתיישבים.

אילן סממה: בנשימה אחת אני אומר, יכול להיות שלא יהיה מנוס ולהגיע למצב שמספר משפחות בודדות תצטרכנה לעבור.

אילן סממה: ומצב זה, אם הקיבוץ יעמוד על רגליים אחוריות, וירצה את המבנים שלו בטענה משפטית כזו או אחרת, ונשלם כל הון שבעולם, אי אפשר יהיה לכפות את זה על הקיבוץ.

אילן סממה: לכן, הבעיה היא בעיה.

אילן סממה: אנחנו משתדלים ונשתדל למצוא פתרונות יצירתיים ככל האפשר.

אילן סממה: בסוף הדרך, ואני מקווה שסוף הדרך, אנחנו נזהה את סוף הדרך הרבה לפני המועד הקובע, יווצרו, אם לא ימצא פתרון לכל המשפחות שנמצאות, נשים את הדברים על השולחן ונחפש פתרונות מתאימים לכל משפחה ומשפחה שלא נמצא לה פתרון.

עמירה דותן: אתה מדבר על הפאן המשפטי שהקיבוץ יכול לטעון כך או אחרת.

עמירה דותן: אין ספק.

עמירה דותן: אני מדברת על הפאן, מה שנקרא, לקרוא את המפה לפני שיקרה.

אילן סממה: זה בדיוק מה שקורה עכשיו.

עמירה דותן: לא.

עמירה דותן: זה הרבה מידי מאוחר.

עמירה דותן: וזה שהתעקשנו להגיע היום ואולי היינו מתעקשים להגיע בעוד שלושה חודשים אז היה פחות זמן.

עמירה דותן: מה שקורה עכשיו זה בעצם אני באתי באמת בהרגשה שהמצב פה הוא הרבה יותר טוב מאשר במקומות אחרים.

עמירה דותן: דהיינו, 11 משפחות בסדר עוד 7-8 משפחות הכל מתארגן הכל בסדר.

עמירה דותן: שום דבר לא בסדר.

עמירה דותן: זאת אומרת בעצם גם עם ה-11 משפחות האלה עדיין נשארים כאן, כי איך אומר דודי, זה ייקח להם עוד שנה לבנות את הבית שלהם.

עמירה דותן: זאת אומרת שנה, היום אנחנו דצמבר זה לא יולי.

עמירה דותן: אני חושבת שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו ניתוק פעם נוספת.

עמירה דותן: לא של ילדים, לא של תעסוקה, לא של אף אחד אחר ולכן, הפאן המשפטי הוא מאוד חשוב, הפאן של הקיבוץ הוא גם מאוד ברור אבל מאחר ובמהלך השנים האחרונות שלי עסקתי בנושא של יישוב סכסוכים אני מניחה שאפשר למצוא את הדרך, אם יושבים יחד אנשים שיש להם את היכולת לקבל את ההחלטה ולקדם אותה ולקיים אותה.

עמירה דותן: עכשיו יותר מזה, אני אמרתי גם לסל"ע ואמרתי גם למנכ"ל ראש הממשלה ואמרתי גם לראש הממשלה.

עמירה דותן: חלק מהתשובות אינן תשובות שנגמרות לא בכסף ולא במשפט אלא קצת מנהיגות וקצת מה שנקרא קבלת אחריות חברתית לאומית.

עמירה דותן: וזה אני אומרת גם לקיבוץ ואני אומרת את זה גם לעצמנו כחברה ואני אומרת את זה כמובן לכל האנשים שנמצאים כאן.

עמירה דותן: אני מבקשת ממנהלת סל"ע למצוא, איך אתה אמרת יצירתיים, אתמול לא מחר כי אני אומרת לך אני כרגע באמת בהרגשה שמישהו משך אותי באף.

עמירה דותן: כי אני באתי לכאן לעשות איזה שהוא וי שבמקום אחד אפשר לראות את האור בקצה המנהרה.

עמירה דותן: ואני רואה שלא, זה מעצבן ולכן אני אומרת את הדברים כהווייתם.

עמירה דותן: אני באמת לא חושבת שאנחנו יכולים כאן יותר מאשר לשמוע את הדברים האלה לעסוק בהם, אלא לקבל מכם לוח זמנים מאוד מאוד דחוף, לדעת מתי תהיה הפגישה ביניכם עם אור הנר עם המתיישבים עם מי שאתם בא לכם שעוד יהיה, אבל פגישת עבודה באמת שיצא עשן לבן ושנדע, שהתושבים ידעו איפה הם עומדים.

עמירה דותן: זאת אומרת אני באמת מרגישה נבוכה, אני מוכרחה להגיד, ממש נבוכה.

מוטי אלימלך: אף אחד לא התכוון כרגע למשוך באף.

מוטי אלימלך: אנחנו נפלנו לתוך הקלחת הזאת ברגע שהבנו את משך הזמן שייקח לאנשי בת הדר, שהם הכי מתקדמים, לבנות את הבית תפסנו את הראש ואמרנו אנחנו בברוך אמיתי.

מוטי אלימלך: זה שאין אופציה בהסכם זו תקלה.

מוטי אלימלך: זו תקלה וכמו שאמרת, אני מקווה באמת שהרבה הבנה ורצון טוב מצד הקיבוץ פה זה לא עניין של מעות.

מוטי אלימלך: את המעות כנראה נפתור.

מוטי אלימלך: הרבה רצון טוב מצד הקיבוץ, להבין שיש לנו פה בעיה למדינה, והם צריכים לעזור לנו להגיע לפתרון הטוב ביותר.

מוטי אלימלך: ואני מקווה שבאמת אנחנו נתכנס למפגשים הדחופים האלה עם מזכירות הקיבוץ, דחוף דחוף, במעורבות של הגורמים הבכירים ביותר כדי לפתור את הבעיה.

מוטי אלימלך: אנחנו מזהים את הבעיה.

מוטי אלימלך: אף אחד לא התכוון להוליך אף אחד שולל חס וחלילה ואני מקווה שבאמת הבקשה שלך נפלה על אוזניים קשובות בקיבוץ כדי שתהיה מחווה של רצון טוב לעזור לנו לפתור את הבעיה כי אנחנו לא רוצים להיקלע לפינה שחלילה נגיד למישהו מהמתיישבים פה שאין לו פה מקום לעוד משך הזמן שהוא צריך עד שהוא בונה את בית הקבע.

אורי אלדד: נדמה לי שכולנו הבנו שהמדינה עשתה טעות, שלא לקחה אופציה.

אורי אלדד: .

אורי אלדד: בעולם העסקים מקובל לומר שעל טעויות משלמים.

אורי אלדד: אבל נדמה לי שמה שאני קולט מהדברים של מנהלת סל"ע זה איזה שהוא ניסיון למניפולציה שעלול להיגמר רע.

אורי אלדד: גם אם היום אתם באמת לא מתכוונים שיהיו משפחות שיצטרכו לעזוב ואומרים את זה לקיבוץ כמניפולציה, תדעו שאין לכם את כל הקלפים ביד כי לכל היותר אנחנו ניקח את המשפחות מפה.

אורי אלדד: אסור שזה יהיה אחד מכללי המשחק.

אורי אלדד: ונדמה לי שאתם צריכים לקבוע היום לוח זמנים ולהגיד, אם אין לנו הסכם בתוך חודש ימים עם הקיבוץ אנחנו הולכים לבוררות מוסכמת.

אורי אלדד: בוררות מוסכמת שתתחיל ב- 10 בינואר.

אורי אלדד: כי אחרת אנחנו באמת נגיע מתוך זה שרוצים, הלא המדינה, זה לא כסף שלנו, אנחנו לא יכולים להציע לקיבוץ כל סכום שבעולם בשביל שהם יתרצו.

אורי אלדד: יש דברים שתורידו לחלוטין מאוצר המילים וזה להוציא מכאן משפחות לעוד איזה דיור זמני.

אורי אלדד: זה לא בכללי המשחק.

אורי אלדד: אם זה יהיה מקובל וידוע ועל השולחן, למרות שזה מקטין כאילו את כוח המיקוח של המדינה במשא ומתן הזה, אבל זה חלק מכללי המשחק.

אורי אלדד: אז אפשר יהיה ליצור לוח זמנים כזה שבו יהיה פתרון.

אורי אלדד: אחרת אנחנו שוב משחקים: יש לנו זמן, אין לנו זמן, מי ימצמץ ראשון.

אורי אלדד: ובסוף באמת יהיו אנשים בחוץ.

זאב אלקין: קודם כל מילה אחת על העבר ואחר כך על העתיד.

זאב אלקין: אמרתי לגבי העבר את המשפט ברגע שהבנו שזה ייקח יותר משנה נכנסנו לתמונה, אני חייב להגיד שאני לא מבין.

זאב אלקין: כי אני זוכר דיון בדיוק בסגנון כזה בכרמיה לפני חצי שנה בערך.

זאב אלקין: וגם שם כבר היה ברור שדולקת נורה אדומה לא צהובה ובדיוק אותו מקרה וכבר אז היה ברור שזה נושא שעל הפרק.

זאב אלקין: לכן למה רק עכשיו נכנסים בדברים עם הקיבוץ.

זאב אלקין: תאמין לי אני לא מצליח להבין וזה לגבי העבר.

זאב אלקין: עכשיו, לגבי העתיד.

זאב אלקין: אריה, אני לא בטוח שבוררות זה כלי שיכול לעזור במידה ולא יצליחו להגיע להבנות לכן אני הייתי מנסח את זה אחרת.

זאב אלקין: כמו שאתה אמרת, על טעויות צריכים לשלם.

זאב אלקין: ואני חושב שנקודת הנחה שצריכה להיות בפתרון הזה היא מאוד מאוד פשוטה.

זאב אלקין: שאם המדינה לא תצליח להגיע להבנה עם הקיבוץ, ותיאורטית זה קיים, היא תצטרך להגיע להבנה עם כל משפחה ומשפחה שזה יפגע בה.

זאב אלקין: שזה יעלה לה בסופו של דבר הרבה יותר ביוקר מלהגיע להבנה עם הקיבוץ.

זאב אלקין: אין מצב, ופה אני מסכים עם אריה, שיזוזו לכאן משפחות אלא אם כן מרצונם החופשי.

זאב אלקין: ואם המדינה לא תצליח לפתור את הפלונטר המשפטי מול הקיבוץ, אז היא תצטרך להגיע מול כל משפחה ומשפחה למה שנקרא לרצונה החופשי.

זאב אלקין: להערכתי זה יעלה לה הרבה בסופו של דבר.

זאב אלקין: אבל אני לא רואה אחר מהמצב שנוצר.

אורי אלדד: למה בוררות מוסכמת זה לא כלי טוב?

זאב אלקין: כי בסופו של דבר הקיבוץ יכול להגיד יש לי הסכם חתום עם המדינה, תודה רבה להתראות.

עמירה דותן: יכול להיות שהחודש הזה אפשר לנצל כחלק מתהליך בוררות.

עמירה דותן: זאת אומרת להכניס אדם באמצע כדי לטפל במחלוקת אבל אני חושבת שאחרי חודש מוכרחים לדעת, באמת אנחנו מוכרחים פה להתחיל להתניע מהלך וחנה, אני הייתי רוצה מתוך הוועדה להוציא מכתב פורמאלי, כי זו ועדת משנה של ועדת ביקורת המדינה, נוציא מכתב פורמאלי גם ללשכת ראש הממשלה, וגם לסל"ע כמובן עם האמירה של הדברים שנאמרו כאן.

עמירה דותן: זאת אומרת, מהבחינה שלא מזיזים עוד פעם את התושבים האלה והחלופות שכאן עלו, שמקובלות עלי לפחות ולוח זמנים.

עמירה דותן: פשוט לוח זמנים דחוף ביותר.

עמירה דותן: זאת אומרת אנחנו ממש קצת מאחרים הרכבת כבר מזמן מזמן נסעה.

עמירה דותן: בבקשה.

אבי פרחן: תראי, מה קורה פה?

אבי פרחן: משפחות שנעקרו מביתם ביעילות יוצאת מן הכלל, בלוח זמנים מדוקדק, עם פקודות, עם יעילות של הצבא כמו שהוא יודע לעשות.

אבי פרחן: הוא נערך לנו הוא ושכח להיערך למקומות אחרים.

אבי פרחן: מוצאים את עצמם היום, כמו שאתם רואים את הקבוצה הזאת, שהייתי חלוק עליה אבל היום אני איתה.

אבי פרחן: הם ניהלו משא ומתן כמו שהממשלה רצתה, בזמן, וישבו עם הממשלה וביקשו ואמרו וכולי והיום הם מתחננים לקורת גג.

אבי פרחן: עוד מעט זורקים אותם מהמקום שהממשלה הביאה אותם, כאשר בית הקבע שלהם, שמקדמת דנן טיפלו בו, עד היום שנה וחצי עוד מעט, עוד אין להם בית.

אבי פרחן: לא באשמתם.

אבי פרחן: כאשר בניית ישובי הקבע, זו דוגמא טובה לפחות רואים קצת אור בקצה המנהרה, אוטוטו, עוד איזה בירוקרט, עוד איזה פקיד, אני יודע מה.

אבי פרחן: כאשר רוב בתי הקבע של כל האוכלוסיות, כל הגרעינים, כל הקבוצות, תקוע הרבה יותר רחוק מהקבוצה הזאת.

אבי פרחן: לצערי אני מנוסה בעקירה וגירוש.

אבי פרחן: האסונות, המחלות, הבעיות הפסיכולוגיות שאתם מכירים אותם אתם שומעים אותם, אתם מקבלים מפרסמים בתקשורת נבעו משני דברים.

אבי פרחן: אחד, קודם כל מעצם העקירה עצמה שעקרו בן אדם מהבית שלו, חלקם נעקרו פעמיים.

אבי פרחן: ואחר כך שהמשפחה לא יודעת, לא רואה את האור בקצה המנהרה.

אבי פרחן: לא יודעת מה קורה עתידם, מתי יהיה עתיד, מתי יהיה לה בית?

אבי פרחן: והיום הם נלחמים על הבית הזמני.

אבי פרחן: מתחננים על נפשם לבית זמני.

אבי פרחן: זה הקבוצה הזאת של אור הנר.

אבי פרחן: יש מאות אנשים משפחות שזרוקות בדירות שכורות בצורה עצמאית או באמצעות הממשלה, לא רק כרמיה.

עמירה דותן: בוא, אנחנו, אתה מכיר את העבודה של הוועדה שלי.

עמירה דותן: אנחנו עובדים נקודה נקודה, נושא נושא כדי ששוב לא יהיו סתם מילים.

עמירה דותן: כדי שכל מילה יהיה לה אחר כך.

עמירה דותן: אנחנו עכשיו באור הנר, הבנתי שכרמיה, ובאמת עין צורים צריכים להכניס אותם בתוך העניין הזה כי מהר מאוד הזמן עובר.

אבי פרחן: אור הנר?

אבי פרחן: אם לא ימצא פתרון שווה שנשים לו עוד קראווילות פה.

עמירה דותן: בסדר.

עמירה דותן: השאלה אם אין עוד נושאים שאנחנו רוצים לעורר אותם כשאנחנו נמצאים פה.

עמירה דותן: אנחנו רוצים להגיע גם לניצן ואנחנו רוצים, חלק מהיופי של העבודה אנחנו עובדים, שוב לא במילים, אלא נקודתית לפתור את הבעיה האמיתית.

אבי פרחן: נקודתי.

אבי פרחן: עמירה את עושה מלאכה נהדרת ויש לך קשר ישיר עם ראש הממשלה.

אבי פרחן: בחוק, גם כל ההליכים הבירוקרטים של יישובי הקבע שיהיו בחקיקה, שיכפו על הפקידים, על האנשים עם החותמות, ולא תמיד המנהלת אשמה.

אבי פרחן: יש גם כל מיני פקידים במשרד הפנים ובמקומות אחרים.

אבי פרחן: ההליכים הבירוקרטים צריכים בחוק שהפקיד ידע שהוא חייב בחוק בלוח זמנים לבנות את יישוב הקבע לקבוצות שהתארגנו, לפי החוק של סעיף 85.

אבי פרחן: זה הפתרון.

אבי פרחן: כשבן אדם יודע שיש לו אור בקצה המנהרה אז הוא כבר יודע שיש לו כך וכך זמן אז הוא יש לו כבר, נפשית הוא לפחות יודע מה יהיה עתידו.

אבי פרחן: זה הנושא לדעתי המרכזי מהניסיון שלי, ביישובי הקבע.

שוש שץ: שמי שוש שץ אני ראש קבוצת אלי סיני.

שוש שץ: אנחנו עברנו חודשיים אחרי קבוצת בת הדר כשבת

שוש שץ: חילת הדרך היינו קבוצת בת הדר.

שוש שץ: הסיבה היחידה שעברנו המקום האחר שנראה לנו יותר מתאים לקבוצה שלנו.

שוש שץ: אני רוצה דווקא לפנות ולדבר על המדינה ועל הכנסת ועל הממשלה.

שוש שץ: אנחנו עובדים צמוד במנהלת סל"ע, ואנחנו שנתיים ואם דוד דיבר על אלפי מסמכים אני יכולה להראות לכם עשרות אלפי מסמכים כי אני מתחילה את הבוקר בשעה של פקסים לכל סוגי הממשלה.

שוש שץ: שני דברים מפריעים לי מאוד עם ההתנהלות של המדינה.

שוש שץ: האחד, יושבת ממשלה שמונה 20 חברי כנסת, ואני חלילה לא רוצה להשמיץ, וחושבת שמנגנון שבין 5 ל- 10 אנשים שמוקם של מנהלת סל"ע יכול לפנות אלפי משפחות ולתת מענה לכל משפחה לסיטואציה ולמשבר הפסיכולוגי והפיזיולוגי וכל מה שמשתמע מההתנתקות, שרק עכשיו אנחנו מתחילים לראות את קצות הקרחונים, אחרי שעברנו את השבר הראשון של האבל והשכול ועכשיו רק אנחנו לעבד מה שעברנו ולראות.

שוש שץ: אני רק אסבר לכם את האוזן.

שוש שץ: מתוך יישוב של 84 משפחות, אלי סיני, אני לא יודעת אם אתם יודעים אבל יש פה כבר איזה 9 - 10 משפחות שהם בתהליכי גירושין.

שוש שץ: זה דוגמא ליישוב אחד אבל אם אתם מדברים עם האחרים אתם מבינים בעצם שהשבר הוא אותו שבר אצל כולם, ואני חושבת שבמדינה נאורה, שעברה כבר תהליך של פינוי לפני כן עם סיפור ימית, הסיבה שהקבוצה של דוד קמה והקבוצה שלי והנה אבי פה לאשר את דבריי בישיבה שעשינו הצבעה באלי סיני והיה 50 מול 51 האם אנחנו מתנגדים או מתחילים להכין תוכניות מגירה.

שוש שץ: במדינה נאורה, מההיסטוריה צריך ללמוד לעתיד וכשאנחנו ישבנו וקראנו את כל המאמרים והמחקרים והספרים שהתפרסמו אחרי הסיפור של ימית, היה לנו ברור שאנחנו צריכים להכין תוכניות מגירה, שאנחנו צריכים לחשוב קדימה, אנחנו לא רוצים להיפרד מאלי סיני.

שוש שץ: אבל והיה ואם אלי סיני תפונה, אנחנו כהורים שאחראים לילדים חייבים לדעת מה קורה ביום שאחרי.

שוש שץ: לכן גם דוד וגם אנוכי התחלנו משא ומתן, לפי כל כללי הדמוקרטיה.

שוש שץ: מה שלי מפריע, ראשית, זה שהמדינה חשבה שמנגנון של 5 עד 10 אנשים יוכל לתת מענה לכולם והנה נמצאים פה חברי מנהלת סל"ע, שאני יד ביד צועדת איתם כבר שנתיים כמו דוד.

שוש שץ: עם כל הרצון הטוב שלהם, ויש להם הרבה רצון טוב, הם אנשים בדיוק כמונו והם מעטים והם לא יכולים לעמוד בכל המסה ובכל הדרישות של כל משפחה והנה אפשר לשאול אותם פה.

שוש שץ: כי אם עכשיו שמים את הדגש על הקבוצה הזו אז אי אפשר לתת את ה- 100% לקבוצה הזו.

שוש שץ: ואם שמים 80 פה ו- 80 פה יש עוד 10 קבוצות שאין להם כרגע את הדגש כי הם לא יכולים להיות ב- 10 מקומות בו זמנית.

שוש שץ: אז זו לדעתי נקודה אחת שהמדינה לא חשבה עליה.

שוש שץ: הגיעו אלפי אנשים עם תוכנית מבצע, כמו שאבי אמר, מדוקדקות לפרטי פרטים איך מפנים.

שוש שץ: לא הייתה חשיבה למה קורה ברגע אחרי שאנחנו עוברים את הגדר.

שוש שץ: ומהרגע שעברנו את הגדר כל ההתנהלות לצערי היא התנהלות של כיבוי שריפות.

שוש שץ: כל פעם צצה איזה שהיא קבוצה שמציפה בעיה וכל המנהלת מתגייסת אז אפשר אפילו לעשות איזה שהוא תרחיש של סרט מצויר.

שוש שץ: רצים מנקודה לנקודה לכבות את השריפות.

שוש שץ: לצערי הרב כך אי אפשר לקדם ולפתור.

שוש שץ: גם כשהיו אנשים שראו את הדברים קדימה ובאו ואמרו עם אותן טענות אותם נימוקים שדוד אמר שיש כל מיני פקידים במשרדי הממשלה שמבחינתם אנחנו מסמך או טופס או שיחת טלפון, אם הם בכלל מעבירים לחברי הכנסת ולמנכ"לים וזה במקרה הטוב.

שוש שץ: אני יכולה להגיד לך שעל כל 30 פקסים שאני שולחת אני אולי מקבלת התייחסות לאחד.

שוש שץ: היו דברים בעבר שאנחנו ראינו את הנולד כי אנחנו מסתכלים שנתיים שלוש קדימה.

שוש שץ: אחרי השבר, אחרי שנעכל.

שוש שץ: ובאנו והדלקנו פרוז'קטורים לא פנסים והייתה התעלמות מוחלטת.

שוש שץ: אני אתן לך דוגמא קטנה.

שוש שץ: והנה חברי מנהלת סל"ע פה לאשר את הדברים.

שוש שץ: בפגישה הראשונה שלנו בלשכתו של מנכ"ל משרד ראש הממשלה אמרנו חבריה כנראה שעוד שבעה שמונה חודשים תהיה התנתקות אנא מכם בחרנו במקום, הגענו למשא ומתן עם המושב, אנחנו יודעים איפה אנחנו הולכים את בתינו, בואו שימו פה את הקראווילות.

שוש שץ: לא נשנה את סביבת העבודה, לא נשנה לילדים את בית הספר, לא נשנה כלום, שימו פה את הקראווילות וכל אחד בכסף שלו יבנה את ביתו.

שוש שץ: לא מוחלט.

שוש שץ: יש שלושה אתרים: מפלסים, אור הנר, כרמיה, תבחרו.

שוש שץ: בסופו של דבר קבוצתי הלכה לכרמיה.

שוש שץ: היום אנחנו רגע לפני, המשא ומתן של תלמי יפה לשמחתי הרבה רק לפני יומיים השתחרר הוא היה תקוע.

שוש שץ: והשתחרר, אני אומרת לצערי-לשמחתי כי הוא כבר השתחרר הרבה פעמים וכל פעם הוא נתקע בגלל עוד משהו.

שוש שץ: ועכשיו אני שמחה כי לפני יומיים קיבלתי פקס חתום על ידי ראש הממשלה אבל גם לפני שמונה חודשים קיבלתי חתום על ידי ראש הממשלה ואני לא יודעת מה יהיה מחר אבל אני יודעת שלו מישהו היה שואל האזרח הקטן לפני שנתיים, אז הקראווילה שלי הייתה במושב תלמי יפה והילדים שלי שבוע אחרי ההתנתקות היו חוזרים לחיים נורמלים שפויים ולא סוחבים על גבם את הצלקות שיש להם היום ולכל הילדים האחרים.

שוש שץ: בשורה התחתונה, מה שאני רוצה להגיד.

שוש שץ: מי שיושב במשרה של מנכ"ל, חבר כנסת, אנשים מכירים את המציאות מהשטח.

שוש שץ: תנו להם ביטוי להשמיע ולייעץ ולעזור כי המדינה הייתה חוסכת מיליונים לו היו מקבלים את העצות שלנו ולא מנפנפים אותנו.

שוש שץ: ואני לא מגזימה.

שוש שץ: ההתנתקות הזו יכלה לעלות, לדעתי, עשירית ממה שהיא עולה למדינה היום.

שוש שץ: בגלל השיטה של כיבוי שריפות.

שוש שץ: והיום לא מאוחר מידי.

שוש שץ: אם יודעים, אני אקח את הקבוצה שלי שתלמי יפה רק עוד שנתיים נוכל להיות בבית שלנו וכרמיה למשל עד היום שילמנו שכר דירה של 450 ועכשיו הם רוצים 650.

שוש שץ: אין בעיה שימו את הקראווילות היום בתלמי שאז המדינה מכוסה עשרים שנה קדימה וכל אחד בונה את ביתו בקצב שלו.

שוש שץ: אותו סיפור החבר'ה של בת הדר, זה יעלה יותר זול, יהיה יותר יעיל והמטען הפסיכולוגי והשבר הפסיכולוגי ימוזער לעומת הנקודה שבה הוא נמצא היום.

עמירה דותן: קודם כל תודה רבה לך.

עמירה דותן: שנית, נתת לנו עוד רעיון איך לפתור את הבעיה.

עמירה דותן: אז אני מאוד מאוד מודה לך.

עמירה דותן: אני רק רוצה להגיד שאני מרגישה די במצוקה משום שאנחנו, אני גם איחרתי ואני לא אוהבת לאחר, יש לי לוח זמנים בדרך כלל זה דבר די קדוש.

עמירה דותן: גם מחכים לנו בניצן ואני לא רוצה לאכזב שמה את האנשים.

עמירה דותן: גם אני חושבת שהנושאים העקרוניים העיקריים כיסינו.

עמירה דותן: כלומר, אני בטוחה שכל אחד רוצה עוד לומר דברים ולכן כולנו לרשותכם.

עמירה דותן: אם מישהו חושב שרק כשאנחנו מגיעים הנה אנחנו מטפלים בזה, זה לא נכון.

עמירה דותן: אנחנו א' עונים לכל פקס, לכל שיחת טלפון, לכל פניה.

עמירה דותן: כל אחד מהיושבים כאן אנחנו באמת אכפת לנו.

דוד סעדון: בכלכלה יש קבוצה שנקרא פיפו, First In First Out אני מרגיש שאני בדיוק הפיפו הזה.

דוד סעדון: אני First In נכנס לכל הפרויקט ואני First Out יוצא מהפרויקט למה ניצן יש לו ארבע שנים בתחום ואני גם גומר, זאת אומרת אני רגע לפני כניסה לבית אני צריך לעשות איזה שהיא מקפצה למקום אחר נניח, למרות שאני סומך על עצמי שזה לא יהיה, אבל נניח.

דוד סעדון: ואני אומר זה לא יכול להיות, אמרתי את זה בתחילה ותזכרו טוב את דבריי.

דוד סעדון: תשיתו את כל הפתרון לקצה הדרך, לאחרון ברשימה כמו לראשון ברשימה ואז הפתרון יהיה כולל לכולם.

דוד סעדון: כי הראשון יצא מן הסתם כי הוא בנה את ביתו, האחרון יודע שיש לו את טווח הזמן.

דוד סעדון: ודבר נוסף, אני מסכים עם חברתי שוש שיועצים כמונו אתם מקבלים בחינם בלי כסף.

דוד סעדון: עכשיו, דבר נוסף ואת זה אני רוצה שתבינו.

דוד סעדון: אין שום אפשרות, שום אפשרות, לא קיימת כזו כי אתם, זה יהיה, מבחינתי זה לא, ואני לא מקבל את הגישה של שוש כי זה להתקפל, אילן יודע את זה טוב מאוד.

דוד סעדון: אין אי אפשר.

דוד סעדון: יש רוצים או לא רוצים.

דוד סעדון: גם הקיבוץ עם כל הכבוד לי וגם אנשים שבקיבוץ שרוצים לעבור למגורים שלהם, להם יכולים להיות פתרונות אחרים.

דוד סעדון: תמצאו את הפתרונות לחברי הקיבוץ עצמם לפתרונות זמניים ולא לנו כי לא נעשה מעבר שני.

דוד סעדון: בצורה חד משמעית, לא יהיה מעבר שני והגברת הגר, ביקשה להתנצל בשמה שהיא עזבה.

עמירה דותן: רק לפני שמוטי מדבר.

עמירה דותן: אני חושבת שמגיע באמת גם תודה לסל"ע.

שוש שץ: אני אמרתי, הם מאוד רוצים ומאוד עוזרים ועם כל הרצון שלהם הם בני אדם, והם מעטים.

שוש שץ: הם קיבלו משימה לאומית גדולה וקשה והם מעטים והם עובדים סביב השעון וקשה להם לתת מענה לכולם.

עמירה דותן: נכון.

עמירה דותן: לפני שמוטי מדבר כי אני רואה באמת קבוצה של אנשים איכפתית.

מוטי אלימלך: עמירה, אני חייב להעמיד דברים על דיוקם למען שלא יצאו מפה אנשים עם תחושה ויחשבו שהמדינה עומדת לעשות סבב שני של בניית קראווילות.

מוטי אלימלך: לא יהיה כדבר הזה.

מוטי אלימלך: לא בונים עוד קראווילות בשום מקום.

מוטי אלימלך: אנחנו ננסה להגיע בתבונה ובדרך הנכונה עם הישובים האלה לפתרונות.

מוטי אלימלך: לא בונים קראווילות בשום מקום.

מוטי אלימלך: לא בתלמי יפה ולא בבת הדר ולא באור הנר.

מוטי אלימלך: יחד עם זאת צריך לזכור שדווקא שלושת הישובים האלה אנשים באו לפה מרצונם, עמד לזכותם חוק פינוי פיצוי, שנתן להם שכר דירה לשנתיים ואם היה צריך כמו שאנחנו עושים עכשיו לפזורה, נוסיף עוד שנה או שנה וחצי עד שיבנו את הבית.

מוטי אלימלך: כך שהדרך להגיע אל הבית היא צריכה להיות בדרך הקצרה ביותר ואנחנו לא נעשה השוואות בין עין צורים לבת הדר.

מוטי אלימלך: אנחנו ניתן לך זמן סביר של שנה שנה וחצי לבנות את הבית ולשאוף להגיע לבית.

מוטי אלימלך: ולא לחשוב שהדיור הזמני הוא פתרון.

מוטי אלימלך: אנחנו לא ניתן לך להיות בחוץ בטוח.

מוטי אלימלך: תהיה לך קורת גג אבל באמת צריך לרתום את האנשים לבניה מהירה ולהיכנס הביתה כמה שיותר מהר.

מוטי אלימלך: כל מקום נדון לגופו של עניין ונטפל בו באופן ייחודי בהתאם לבעיה שלו.

עמירה דותן: אנחנו עם היד על הדופק, אני מאוד שמחה ששאלת את השאלה כשהייתי בחוץ.

עמירה דותן: אני מאוד לא שמחה לשמוע על התשובות ואני מאוד שמחה.

אורי אריאל: יש לי בקשה אליכם כאן.

אורי אריאל: לא צריך להמתין חבר'ה.

אורי אריאל: הפקסים פתוחים, האי-מיילים פתוחים, הביפרים עובדים, הפלאפונים עובדים.

אורי אריאל: אתם יודעים להגיע אלינו כשצריך, אנחנו מאוד מבקשים מכם גם כשזה טוב לא רק כשזה רק, אבל בעיקר כשיש בעיות זה טבע הדברים.

אורי אריאל: תעדכנו אותנו.

אורי אריאל: עכשיו.

אורי אריאל: נגמרה פגישה, יש בעיה, תעדכנו אותנו אל תחכו.

עמירה דותן: גם יעידו אנשים שעובדים איתנו.

עמירה דותן: שככה הנוהל שלנו.

עמירה דותן: אני רק רוצה לומר תודה רבה על האירוח המאוד חם וסימפטי.

עמירה דותן: וחג שמח.

עמירה דותן: סיור בניצן

עמירה דותן: ערב טוב.

עמירה דותן: תודה רבה על האירוח.

עמירה דותן: שמי עמירה דותן יושבים איתי שני חברי כנסת נוספים, זאב אלקין שהוא יחד עם אורי אוריאל יושבי ראש השדולה לטיפול במפונים.

עמירה דותן: את אריה אני לא צריכה להכיר לכם, אריה אלדד.

עמירה דותן: באנו לשמוע אתכם.

ליאור כלפה: שתי מילים, אתם פה באתר ניצן שמחשבות לגביו הם לכל היותר אתר של אורך חיים של ארבע שנים.

ליאור כלפה: זה אומר עוד כשנתיים מכל האורך חיים.

ליאור כלפה: באתר פה יש 500 משפחות, 8 קהילות שהגיעו מגוף קטיף בעיקר.

ליאור כלפה: המציאות כרגע שמעיבה פה באתר זה א' תעסוקה.

ליאור כלפה: באתר הזה יש 50% אבטלה זו אחת הבעיות הקשות ביותר באתר.

ליאור כלפה: דיברנו על זה בעבר.

ליאור כלפה: הבעיה השנייה זה חוסר וודאות בנושא יישובי הקבע.

ליאור כלפה: ובעיה נוספת שהיא מרכזית פה כי יש קבוצה, זה האתר הגדול ביותר אבל גם הגדול ביותר שיש פה את כמות החולאים הגדולה ביותר זה הנושא החקלאי של אלה א' שעד היום לא הגיעו לחזרה למועדון החקלאות מסיבות כאלה ואחרות שהם יפרטו עליהם בהמשך, וגם מי שהגיע מה הוא עובר כדי להגיע למצב של לייצא וכולי.

ליאור כלפה: אני חושב פה כבר ידברו החברים.

עמירה דותן: אני מודה לך.

עמירה דותן: אני הייתי מאוד מבקשת שנעשה.

עמירה דותן: מבחינתי כל מה שאתם זה נחשב אז בואו נראה מה אנחנו למדים מפה.

עמירה דותן: סל"ע הגיעו פה עם עמיתיהם מהמועצה.

עמירה דותן: נעשה צורת הכנה.

עמירה דותן: אמרתי לכם בישיבות הקודמות שלוועדה שלנו אם עד היום הוועדה למדה.

עמירה דותן: .

עמירה דותן: גם בכנסת וגם בביקורים באתרים.

עמירה דותן: היום הוועדה הפסיקה ללמוד והיא מתחילה להיות.

עמירה דותן: .

עמירה דותן: מקבלי החלטות שאצלם בעצם היכולת לנצח.

עמירה דותן: אז כל ישיבה כזאת אנחנו נעשה סיכום, גם נוציא מכתבים.

עמירה דותן: ככה עשינו הבוקר בישיבה באור הנר וכך עשינו בישיבה שהייתה בשבוע שעבר.

יורם מוסבי: אני אתחיל ברשותך.

יורם מוסבי: אנחנו, אני יודע שאתם מדברים איתנו על המפגשים שנגמר במסדרונות הכנסת.

יורם מוסבי: כשפעם אחרונה הייתי שם, שאל אותי השומר בכניסה.

יורם מוסבי: הוא אומר לי תגיד לי אתה עובד פה?

יורם מוסבי: אמרתי לו כן אבל עדיין בהתנדבות.

יורם מוסבי: אנחנו מדברים באוכלוסיה שהיא מצד אחד לא צעירה ומצד שני היא גם לא זקנה.

יורם מוסבי: היא משהו בגיל הביניים כזה.

יורם מוסבי: הרי כל אחד מאיתנו נושא תמונה כזו או אחרת מהעבר שלו ואני לא יודע כמה אתם מודעים, כמה אפשר להמחיש את זה אבל התמונות שאני נושא איתי הן תמונות לא קלות.

יורם מוסבי: ואני נושא אותן כבר שנה וחצי.

יורם מוסבי: אני אב לארבעה ילדים, מובטל, הייתי מאוד פעיל, כמוני כל חבריי.

יורם מוסבי: לפחות אצלי ביישוב אני לא מכיר אחד שהיה אי פעם בלשכת תעסוקה.

יורם מוסבי: כמעט 90% מהיישוב שלי מובטל.

יורם מוסבי: אחת התמונות הכי קשות שאני נושא איתי זה האקט של העלייה של המשפחה לרכב, זה היה בשעת הדמדומים אחרי הצהריים, אני אישית נשארתי שם הייתי צריך לטפל בעוד דברים, נשארתי עוד כמה ימים.

יורם מוסבי: העליתי את המשפחה לרכב ושם נפרדנו.

יורם מוסבי: זה נראה לא טוב, זה לא נמחק לי, אני יודע שגם לא נמחק להם.

יורם מוסבי: ואחרי שנפרדתי מהמשפחה הסתובבי עם עוד שני חברים שנשארו איתי ביישוב כדי לראות מה קורה.

יורם מוסבי: והתמונה חזרה על עצמה, והיא לא עוזבת אותי.

יורם מוסבי: אחרי שלושה ימים מיום הפינוי, זאת אומרת ב- 17, ב- 18 יום שישי אחרי הצהריים נסעתי משם, הייתי צריך להצטרף למשפחה שהייתה במלון.

יורם מוסבי: בדרך קצת בכיתי וקינאתי.

יורם מוסבי: אמרתי לעצמי שמע יורם אתם מדינה.

יורם מוסבי: עם כל הקושי, עם כל הבכי, עם כל הצער אין לי ספק שנסת

יורם מוסבי: כל קדימה ובעזרת השם יפתחו דלתות והכל יהיה בסדר, נחזור לעבודה, המשפחה תשתקם ואני תקווה שהכל יהיה בסדר.

יורם מוסבי: עברנו את החודשיים הראשונים שהם היו סיוט אחד גדול, כן מלונות לא מלונות, נזרקים ממלון למלון עד שהגענו הנה.

יורם מוסבי: וזה לא נגמר.

יורם מוסבי: אני לא יודע, אני מנסה להמחיש את זה.

יורם מוסבי: זה פשוט לא נגמר.

יורם מוסבי: בכל הרבדים.

יורם מוסבי: אם זה הפאן של הילדים, אם זה הפאן של התעסוקה, אם זה הפאן של האשה, זה סכסוכים בין בעל לאשה.

יורם מוסבי: הרי אף אחד לא ביקש את זה, זה משהו רע לנו.

יורם מוסבי: זה מה שהמדינה כמדינה בחרה והיא הגיעה עד אלינו.

יורם מוסבי: היא הביאה את זה על מאות משפחות, שהיא אחראית להם.

יורם מוסבי: זה לא איזה מלחמה שפרצה.

יורם מוסבי: או.קי.

יורם מוסבי: אז יש מלחמה, יש ניזוקים, העם עומד מאחרי המדינה ורץ קדימה.

יורם מוסבי: זאת לא הסיטואציה.

יורם מוסבי: המדינה כמדינה קבעה שזה האקט שיהיה, זה החוק שנחקק ועם זה הולכים.

יורם מוסבי: גם מחוקק שחוקק את החוק לא ציפה ולא קיווה שיהיה דבר כזה.

יורם מוסבי: וראו, לכו ..

יורם מוסבי: לא קטנות, בתוך הבג"צ שהוגש בזמנו לפני הפינוי, אומרים שישה שופטי בג"צ, בכירים במדינת ישראל שהם מבינים מתוך האמירות של הממשלה שהממשלה מטפלת ויהיה משק מול משק, בית מול בית, עץ מול עץ.

יורם מוסבי: נראה לך?

יורם מוסבי: זה גם הדברים שסיפרו לחיילים שבאו לפנות אותנו.

יורם מוסבי: ומסתבר אחרי שיחות שהיו לנו, הם באו לבקר אותנו פה ודיברנו.

יורם מוסבי: זה מה שסיפרו לנו, זה מה שאמרו לנו.

יורם מוסבי: ואני עובר ברשותך לקטע החקלאי.

יורם מוסבי: זה ניתן ככה כרקע ואני יודע שאתם שומעים לא מעט ותבינו זה לא נגמר.

יורם מוסבי: זה פשוט לא נגמר.

יורם מוסבי: אני לא יודע מתי זה ייגמר.

יורם מוסבי: הקטע החקלאי הוא קטע שהוא אקוטי.

יורם מוסבי: איפה הבעיות?

יורם מוסבי: ישנם אנשים שאיבדו אדמה.

יורם מוסבי: היה לי בית שמאוד אהבתי, בניתי אותו בארבע ידיים.

יורם מוסבי: שתיים שלי שתיים של האשה.

יורם מוסבי: באמת, בלי שום הלוואה מאף בנק או משכנתה וברוך השם.

עמירה דותן: היית חקלאי?

יורם מוסבי: הייתי חקלאי, היה לי משק של 40 דונם.

יורם מוסבי: ושלא יישמע, אני לא מדבר עליי אישית כי איך שאני מציב את הדברים, של יורם מן הסתם, זה נחשב כמו של מאות משפחות שנמצאות פה עם זה בניצן או במיצר או בישובים אחרים.

עמירה דותן: מה חשבת שהולך להיות לך?

עמירה דותן: איפה אנחנו עומדים?

יורם מוסבי: אני הייתי בן החברים, הינו קבוצה מאוד מצומצמת שנבחרה על ידי היישובים לבוא בדין ודברים מול ממשלת ישראל – ראש הממשלה דאג, בסי ואילן כהן וציפי ליבני וכולם בסדר?

יורם מוסבי: וזה המצב.

יורם מוסבי: המצב הוא שאנחנו נמצאים היום שנה וחצי אחרי.

עמירה דותן: מה חשבת הולך להיות?

עמירה דותן: ואיפה אתה עומד.

עמירה דותן: אני רוצה להבין את הפער בין הציפייה למצב של היום ובין המצב של היום לבין מה שיהיה מחר בבוקר.

יורם מוסבי: אני אחזור ברשותך עוד צעד אחד אחורה ונחזור לשאלה שלך.

יורם מוסבי: הגעתי למצב בפאן האישי שלקחתי את ביתי הבכורה כמעט בחצי כוח, שמתי אותה באוטו והבאתי אותה באופן אישי לצו גיוס.

יורם מוסבי: אני לא מתגייסת, אני לא מתגייסת למדינה הזאת בשום פנים ואופן.

יורם מוסבי: היה לה שני צווים, צו שלישי זה כבר צו אזהרה, ועשיתי את זה.

יורם מוסבי: אז תיקחי את האמירה הזאת ותשליכי את זה על מה שקורה עם הנוער.

יורם מוסבי: בפאן בדבר החקלאי, אנחנו עומדים במצב, אני וחבריי עומדים במצב שכל השיחות שהיו עם ממשלת ישראל – משרד החקלאות, שר החקלאות שנפגשנו פה רק לפני שבועיים, כולם אומרים את אותה אמירה, ליבנו אתכם, אנחנו מבינים אתכם, אבל חוק זה חוק.

יורם מוסבי: לאחרונה שר החקלאות אומר אמירה מאוד יפה, באמת ליבי אתכם אני לא יכול לעזור אבל.

יורם מוסבי: בואי נחלק את זה לשניים.

יורם מוסבי: החוק כחוק הוא מאוד פשטני, יש כאלה חברים במנהלת סל"ע או יועצי מס או רואי חשבון או כלכלנים שלוקחים אותו ומפרשים אותו כראות עיניהם.

יורם מוסבי: אבל בואו נשים את זה כרגע בצד.

יורם מוסבי: כראיה וכעובדה שאותם חקלאים שהיה להם משקים נכון להיום אין להם משקים.

יורם מוסבי: למה?

יורם מוסבי: מדינת ישראל רכשה נתח מסוים, קרקע מסוימת באזור זיקים שנתנה פתרון מאוד מאוד מצומצם, בסך הכל 25 חקלאים שמתוכם חזרו לעבודה 7 חקלאים.

יורם מוסבי: 7 חקלאים בנו את משקם בתוך האדמה בזיקים.

יורם מוסבי: השאר הם בתהליך כזה או אחר.

יורם מוסבי: יתרה מזאת, 85% אין להם אפילו קרקע.

יורם מוסבי: קרקע אין להם.

יורם מוסבי: למה?

עמירה דותן: למה אחד ל- 25, 2 למה רק 7 מתוך ה-25 והלמה השלישי זה הלמה הגדול.

יורם מוסבי: אנחנו נמצאים בתהליך של תיקוני חקיקה, אבל התיקון חקיקה כתיקון חקיקה לא יביא לי את הקרקע.

יורם מוסבי: הוא לא יביא לי את הקרקע.

יורם מוסבי: או.קי?

יורם מוסבי: הוא יביא לי בסופו של יום יותר כסף לכיס.

יורם מוסבי: זה בסדר.

יורם מוסבי: אבל הוא לא יביא לי את הקרקע.

יורם מוסבי: הרשויות כרשויות – מנהלת סל"ע, וכלה במשרד החקלאות, מנהל מקרקעי ישראל, לא יודעים להביא את הקרקע לאותו חקלאי שאדמתו נגזלה.

יורם מוסבי: הם לא יודעים להביא את זה,

דודו מיכאלי: לא שהם לא יודעים, הם לא יכולים על פי חוק.

דודו מיכאלי: צריך לזכור שהחלטת הממשלה הייתה שרוכשים קרקע למי שעיבד בפועל את האדמה שלו.

דודו מיכאלי: מתוך 400 נחלות מתוכם עיבדו בפועל 176.

דודו מיכאלי: עכשיו ליד ה- 176 היו עוד 220 שאחד עבד אצלי ואני עיבדתי את המשק שלו או שהוא היה נהג משאית אצלי.

דודו מיכאלי: לאותם אנשים לא ניתן היום לפי חוק לרכוש את הקרקע.

דודו מיכאלי: מה שעשתה מדינת ישראל אמרה גם אותם אלה שאני רוכשת עבורם את הקרקע, אני אתן להם רק את מה שהיה להם בדיוק, לכאורה את מה שהיה להם בדיוק, ואם הם רוצים להשלים את הנחלה ל- 40 דונם יצטרכו להשלים סכום כזה וכזה של כסף.

דודו מיכאלי: מה בא יורם ואומר?

דודו מיכאלי: חבר'ה אני באתי בעצם לניצן כדי לראות את הפרצופים שאני רגיל לראות אותם.

דודו מיכאלי: בשביל זה אני חי פה.

דודו מיכאלי: באה המדינה ואמרה, לא.

דודו מיכאלי: אם אתה היית רגיל לחיות במושב שהיו בו בעצם 40 בעלי נחלות ו- 15 מתוכם עיבדו את הנחלה, אתה תהיה היום באזור שמרוחק בעצם מהבית שלך פעם אחת, רבע שעה נסיעה, ופעם שנייה גם כן אתה תהיה מפוזר עם חקלאים אחרים, שלא היית רגיל לראות אותם בעצם במושב או בכלל אותם חקלאים הם לא בעלי זכות נחלה היום, הם לא בעלי זכות קרקע בעצם.

דודו מיכאלי: אנחנו מנשלים אותם מהקרקע, ואם הם רוצים קרקע הם יכולים ללכת לחלוצה, הם יכולים ללכת למקומות אחרים, הם לא יכולים לקבל קרקע באזור הזה.

דודו מיכאלי: זה פעם אחת.

דודו מיכאלי: פעם שנייה, גם מי שחזר לחקלאות נתקל היום בבעיות מפה ועד הודעה חדשה.

דודו מיכאלי: החל במענקים, שתביני גם אותם אלה שחזרו לחקלאות, אין אחד מלבד אפשר להגיד דודו מיכאלי שזה אני, שקיבל מענק ממשרד החקלאות.

דודו מיכאלי: אנשים השקיעו מיליונים כדי לחזור, שנה כבר, שאמרו שהכל מוכן, הכל מסודר ועד היום לא קיבלו שקל מענק.

דודו מיכאלי: הוגשו דו"ח ביצוע, הכל הוגש.

דודו מיכאלי: הוגש ניירת.

דודו מיכאלי: אני לא מדבר על פיצויים.

דודו מיכאלי: עד היום אנחנו לא קיבלנו ולו 50% מהפיצויים שמגיעים לנו.

דודו מיכאלי: שנה ומספר חודשים.

דודו מיכאלי: חקלאים פעילים.

דודו מיכאלי: שחזרו.

דודו מיכאלי: אנחנו היום שמים כספים, לוקחים כספים מהבנק והלוואות.

דודו מיכאלי: עד היום התשתיות לא ברורות.

דודו מיכאלי: תביני, אני היום מפעיל מפעל שלם שהיה, היה שם אורי אריאל והיה ליאור כלפה.

דודו מיכאלי: 10 בנות מתוך אשקלון עובדות במיון.

דודו מיכאלי: רק עבודה יהודית עובדת בתוך הבית אריזה.

דודו מיכאלי: עד היום לא חיברו אותי לביוב.

דודו מיכאלי: עד היום אני לא מחובר לחשמל.

דודו מיכאלי: איך אפשר לתפקד ככה?

דודו מיכאלי: עכשיו, מי שרואה את זה מהצד אומר לאיזה ביצה אני הולך להיכנס?

עמירה דותן: אדוני, אני יש לי בעיה בהבנה.

עמירה דותן: אני מבינה את המצוקה ואני מבינה שהמצוקה מאפילה על הטכניקה.

עמירה דותן: אבל אני רוצה באמת להבין איפה הצמתים של הבעיות.

עמירה דותן: אתה אומר של-176 משפחות, אם אני הבנתי אותך נכון, הייתה קרקע שהם עיבדו אותה בפועל ועוד 120 ומשהו משפחות הם עבדו את זה.

דודו מיכאלי: בואו לא נשכח שבשנים האחרונות בגוש קטיף הייתה מציאות לא פשוטה שבעקבותה פתאום לא היה פועלים, שפתאום היה יותר קשיים, ואותם אנשים החליטו להחכיר את המשקים האלה.

דודו מיכאלי: אותו חקלאי היה פעיל.

עמירה דותן: אני רוצה באמת בשביל לדעת.

עמירה דותן: בסך הכל אתה אומר שיש קבוצה של חקלאים בשבילנו זה 400, סתם אני אומרת, אני לא יודעת בדיוק מה המספר, בשביל המדינה זה 176.

עמירה דותן: למה?

עמירה דותן: כי על פי החוק הם אלה שעיבדו בפועל ברגע האחרון של ההתנתקות.

עמירה דותן: אז בעצם זו הנקודה הראשונה.

עמירה דותן: הנקודה הראשונה שיש אי התאמה או אי הסכמה על מספר המשפחות שהן המשפחות החקלאיות.

אליעזר יעקב: זו לא הנקודה.

אליעזר יעקב: אלה שמוגדרים לא פעילים, לוקחים אותם בצורה לא נכונה.

אליעזר יעקב: מה זה לא פעיל?

אליעזר יעקב: נניח לצורך העניין היה לי משק ואני השכרתי אותו לדודו.

אליעזר יעקב: אבל אני התקיימתי מהשכירות הזו.

אליעזר יעקב: מה פתאום המדינה שוללת ממני את הזכות הזו.

אליעזר יעקב: איזה מן מוח עומד מאחורי הדבר הזה?

אליעזר יעקב: לשלול את הזכות.

אליעזר יעקב: אדם מתפרנס מ-X וההוא מתפרנס מ-Y.

אליעזר יעקב: מה זה משנה?

עמירה דותן: אני רק אומרת ישנה אי הסכמה לגבי, המדינה אומרת שאתה לא מעבד את הקרקע ואתה אומר כן נכון שלא אני עיבדתי אבל התפרנסתי מזה.

יורם מוסבי: בהרבה משקים בגוש קטיף, אני, אני בן שלי, אבא שלי בא מגוש קטיף גם הוא היה בעל נחלה.

יורם מוסבי: בשלב מסוים כשמישהו הגיע לגיל 65-60 והחליט שהוא מפסיק, הרבה פעמים היה מציאות שהבן שחזר מהצבא החליט להפעיל את המשק.

יורם מוסבי: אנחנו ראינו את זה לאורך כל הדרך.

עמירה דותן: אני רוצה, בשביל ההבנה שלי.

עמירה דותן: אז אחת אני אומרת מי זכאי.

עמירה דותן: יש לנו אי הסכמה לגבי מי זכאי בהבחנה הזו.

זאב אלקין: אולי בשאלה הזו, תיקוני החקיקה החדשים נותנים לזה מענה?

זאב אלקין: לסוגיה הזו?

ליאור כלפה: אני רוצה להגיד שלגבי הפגישה עם שר החקלאות.

ליאור כלפה: שר החקלאות אמר שם הרבה דברים חשובים אבל הוא לא הרים את הכפפה.

ליאור כלפה: א' הוא אמר במפורש, אני יודע נעשה לכם עוול.

ליאור כלפה: אתם חקלאי גוש קטיף נעשה לכם עוול ולצערי הרב כדי לעקוף את הפקידות, ואני מצטט אותו מילה במילה ואם היה פה את הפרוטוקול פה מולי אז הייתי קורא אותו.

ליאור כלפה: אנחנו חייבים להעביר את זה בתיקון חוק ואז הוא פנה לאורי כאילו תזרז את החקיקה.

ליאור כלפה: אני חושב שהיה מצופה משר החקלאות להרים את זה.

ליאור כלפה: כלומר לקחת את הנושא הזה שהוא יודע שזה המשרד שהוא אמון עליו ולהרים אותו להוביל אותו את הנושא הזה של תיקון העוול בנושא החקלאי.

עמירה דותן: כלומר בשיחה שהייתה עם שר החקלאות, יש פרוטוקול של השיחה הזאת ושמה בעצם מפורטים כל אותן נקודות, כל אותם נושאים שבעצם שר החקלאות אמור לטפל בהם בצורה כזאת או אחרת?

ליאור כלפה: שם עלו הדברים עם שר החקלאות, וההתייחסות של היחידה שהיה,

עמירה דותן: רק על החוק.

ליאור כלפה: שכרגע אין מה לעשות.

זאב אלקין: אני רוצה לקבל תשובה לשאלה ששאלתי.

זאב אלקין: האם לבעיה הפרטנית הזאת בתוך תיקוני החקיקה כרגע יהיה- - -

אליעזר יעקב: אין שם פתרון לבעיה הזאת.

אליעזר יעקב: הבעיה נובעת בכלל, זה לא חוק.

אליעזר יעקב: הרי כל הנושא של מה שנקרא סעיף 85 בחוק, סעיף 1 שלא לוקח בחשבון, החוק המחוקק שחוקק את החוק בכלל לא חשב שמתיישבי גוש קטיף ילכו ביחד.

אליעזר יעקב: זו לא הייתה התפיסה שלו, שהכל יתפרק שהכל יתפזר ואין שום בעיה ולכן כל הסיפור של סעיף 85 הוא סעיף מצומצם מאוד מעורפל ואפשר לפרש אותו איך שרוצים.

אליעזר יעקב: הצרה שלנו שמי שמפרש אותו מפרש אותו דווקא בצורה .. והמצומצמת ביותר.

אליעזר יעקב: זו אמירה אחת.

אליעזר יעקב: אמירה שנייה, הנושא של החקלאות בכלל, שנדון בפני ראש הממשלה דאג אריק שרון, הוא אמר כמו שיש לכם יהיה לכם נקודה.

אליעזר יעקב: באו הפקידים, עמירה, כשזה הגיע לשלב היישום התקבלה החלטת ממשלה שאמרה אני מקצה קרקעות למתיישבי גוש קטיף עד 40 דונמים.

אליעזר יעקב: זאת הייתה אמירה חקלאית.

אליעזר יעקב: באו וסייגו אותה מסיבה פשוטה אחת, משרד החקלאות שהציג את זה בממשלה הוא הציג את זה כפתרון תעסוקתי, פתרון תעסוקתי.

אליעזר יעקב: למי,

אליעזר יעקב: למי שהיה לו פתרון תעסוקתי.

אליעזר יעקב: כיוון שרק 176 התעסקו בחקלאות בפועל לעומת עוד 220 שהיו, יום לפני כן או שנה אחרת אבל בנקודת הזמן של ה-6.6.2004 לא היו שם כחקלאים התוצאה הייתה שהם נפלטו לכאורה מהמעגל הזה.

אליעזר יעקב: דרך אגב יש עקיפה של העניין הזה.

אליעזר יעקב: יישובים שהולכים ביחד לכאורה יש כבר יישוב אחד שהגיע להסדר, הוא מקבל את כל השטח.

אליעזר יעקב: זאת אומרת זה כאילו המחוקק עובד על עצמו בטכניקה שהוא רוצה ואני חושב אולי קצת למצוא פתרונות יצירתיים כדי להתמודד מול היועץ המשפטי לממשלה ואני חושב שהם לא אשמים, הרי הסבירו להם מה שהסבירו להם ובעקבות זה הם החליטו מה שהחליטו.

אליעזר יעקב: למה 3,000 דולר, למה לא 4,000?

אליעזר יעקב: מספר.

אליעזר יעקב: מישהו שלף מספר ונעמד ונחתך וזהו.

אליעזר יעקב: ועכשיו הופכים להיות קודש.

אליעזר יעקב: זו אמירה ראשונה.

אליעזר יעקב: עכשיו אמירה שנייה בעניין הזה.

אליעזר יעקב: אני חושב שהקטע הזה הוא קטע שהוא נוגד את כל התפיסה של מה שנקרא התיישבות של המשק המשפחתי שבנוי על רבדים והזכיר את זה דודו קודם.

אליעזר יעקב: מה שאני רוצה לבוא ולהגיד, אני חושב שאת הקטע הזה ניתן לפתור שלא במסגרת חקיקה למרות שהכל יכול להיות במדינה הזאת, הכל צריכים לחקוק כדי ש, אבל ענייני חקיקה בסופו של דבר זה עניין של פרשנות.

אליעזר יעקב: ואי אפשר לפתור את הכל בכל מכל כל..

אליעזר יעקב: לדעתי הבעיה נובעת קודם כל בצורה של הפרשנות שהוא כרגע יהיה הדבר ששולט בתוך המערכת, פרשנות מצומצמת, מצמצמת ודווקנית ועם זה אי אפשר לעבוד.

אליעזר יעקב: ולא משנה כמה שנפתר תמיד יישארו הבעיות.

אליעזר יעקב: למרות זאת אנחנו מברכים על שינויי חקיקה וכולי.

אליעזר יעקב: לגבי העניין של למה בכל זאת רק 9 אנשים?

זאב אלקין: אפשר לשאול אותך?

זאב אלקין: אני לא הצלחתי להבין למה הסיפור של הגדרה של מי שנחשב בעל נחלה צריך להיות קשור לפתרון קהילתי.

אליעזר יעקב: אני עניתי, בחוק אין התייחסות לעניין, אין התייחסות.

אליעזר יעקב: זאת החלטת ממשלה נטו.

אליעזר יעקב: אין בזה חקיקה, אין בזה כלום.

אליעזר יעקב: מה שנוגע לפעיל לא פעיל זה נוגע לנושא הפיצויים, שגם בזה התמודדו חכמים ואמרו רגע מה קרה עם החקלאי השכיר, מה דינו של השוכר מה דינו של המשכיר, איך משלבים ביניהם.

אליעזר יעקב: אבל לעניין הנושא של הקצאת שטח אין לזה שום התייחסות.

אליעזר יעקב: יש התייחסות אחת של מי שרוצה נחלה יש שלושה ישובים ולגבי המגזר החקלאי הדתי זה לא היה איתנו כי היו שם בסך הכל 5 נחלות.

אליעזר יעקב: כל הסיפור הזה שבזמנו הוועדה לבטחון לאומי התחילה עם הסיפור הזה, שם כל העסק בנוי.

אליעזר יעקב: וזה הרי בדיחה מהלכת על שתיים, הרי לא תצפו שיישוב דתי ילך ליישוב חילוני.

אליעזר יעקב: אני לא יודע, לא נהוג, לא מקובל נכון להרגע.

אליעזר יעקב: אז במדד הזה כולם ידעו שזה לא פתרון ולכן כל הסיפור הזה הלך ככה: מה אמרו המתיישבים, או.

אליעזר יעקב: קי.

אליעזר יעקב: תנו לנו פתרון חקלאי, בסדר הכל בסדר ואז מישהו החליט, אני אומר לכם וזה החלטות שניתן לשנות אותן, כדי לשנות אותן צריך את הלחץ שלכם, זה לא בחקיקה.

אליעזר יעקב: כי כל הקצאת הקרקע היא לא חקיקה.

עמירה דותן: לכן אני רוצה להבין את ההחלטות כדי שנוכל לעזור לכם.

עמירה דותן: אז אני רוצה להבין אז אחד הבנתי של מספרים, עכשיו הבעיות הנוספות, נגיד אלה שזכאים, אמרנו 176 משפחות זכאיות.

עמירה דותן: מתוך מה שאני הבנתי מיורם, רק 7 כרגע נמצאות במצב של פעילות ממש.

עמירה דותן: אז מה קרה?

עמירה דותן: או שהם ויתרו או ש, אז אני רוצה עוד לראות נקודות.

יורם מוסבי: בעלי המשקים הם לא חמורים.

יורם מוסבי: הם יודעים לעשות אחד ועוד אחד.

יורם מוסבי: מה הם עושים?

יורם מוסבי: הכי פשוט, לוקחים את החוק, רואים כמה אמורים לקבל, לא כמה קיבלו כמה אמורים לקבל.

יורם מוסבי: נגע בזה דודו עוד לא קיבלתי, קיבלתי 50% ממה שהייתי אמור לקבל, אני כבר שנה וחצי.

יורם מוסבי: לא חשוב, שימי את זה בצד.

יורם מוסבי: אנא ממכם, בניחותא, אני מבקש מתחנן אל תקראו לזה פיצוי כי זה לא פיצוי זה גניבה.

עמירה דותן: דודו אמר פיצוי.

יורם מוסבי: אמר פיצוי הוא טעה, זו גניבה, אני אוכיח את זה.

יורם מוסבי: אומר אותו חקלאי, אני לוקח את מה שאני צריך לקבל והולך לשים אותו באדמה כדי לחזור לעבודה נכון?

יורם מוסבי: נגיד שיש לו אדמה, הוא מוצא שאין לו מספיק ליישם את מה שהיה לו וראי איזה פלא, חבר'ה מסוימים מהמושבניקים הרימו כפפה אספו כסף הלכו לחברה אחת הבכירות, חברה כלכלית אחת הבכירות במדינת ישראל.

יורם מוסבי: באו ואמרו להם תראו אנחנו מטומטמים, אנחנו פלחים, לא יודעים לעשות עבודה, קחו את הניירות תעשו אתם את העבודה, תגידו לנו איפה דפקו אותנו וראי איזה פלא, מה התוצאה?

יורם מוסבי: 48% ממה שהיה לנו הוחזר לנו, 52% בחוסר כולל מענקים של משרד החקלאות.

יורם מוסבי: אז איך אתם רוצים שאני אחזור למסלול העבודה?

אליעזר יעקב: הם לקחו משק שלי, או משק אחר שהקמנו אותו וראו מה אנחנו אמורים לקבל בפועל כולל המענקים כולל הכל מה שילמנו על הקרקע ומה עלה לנו להקים את המשק.

אליעזר יעקב: את אותה יחידת משק וזה לא כולל, לא כולל את העונה שהפסדנו, לא כולל את השווקים שהפסדנו, לא כולל את החזרה לזה.

אליעזר יעקב: לא כולל את ההתארגנות באיזור אחר בשטח אחר ללמוד את המקום.

אליעזר יעקב: לא מתייחס לכל הנקודות החשובות האלה.

עמירה דותן: האם העבודה הזו היא עבודה סודית?

יורם מוסבי: העבודה היא כרגע לא סודית, היא תצא באיזה שהוא שלב, אנחנו כרגע.

יורם מוסבי: היא לא הסתיימה, יש טיוטות ראשונות.

אליעזר יעקב: התחילו לעבוד אז הלכנו לפגישה, התחלנו לקחת מהם חומר.

אליעזר יעקב: עכשיו זה חומר חסוי, זה חומר של אנשים, היה קשה לפתוח את הזה, אבל אנשים הבינו שיש פה בעיה.

אליעזר יעקב: הכל מוקלט, עם נתונים ועם הכל ואומר הנה זה מה החוק הציע, זה המציאות בפועל, בוא נראה את הפערים ונראה איך פותרים את הבעיה.

עמירה דותן: כלומר אנחנו צריכים לחכות עד שיגמרו את העבודה, אז תוכלו לתת לנו את הטיוטה כדי שנוכל על בסיס, אתה אומר חברה אובייקטיבית לראות את הנתונים האלה.

אורי אלדד: למה אתם אומרים זה לא עניין של חקיקה?

יורם מוסבי: זה כבר עניין של חקיקה.

יורם מוסבי: עכשיו, הפועל יוצא של הסיפור הזה, זה אותו פועל שיורם וחבריו החקלאים ראו יושב בבית ביחד עם אשתו, אז ככה: למדתי לשחק שש-בש, לתלות כביסה אני תולה ממש שתי מכונות ביום וזה אמיתי תאמינו לי.

יורם מוסבי: שתי מכונות ביום, לאחרונה רבתי עם אשתי ואמרתי תראי אני לא מוכן יותר, יש גם ילדים בבית שגם הם יעשו משהו.

יורם מוסבי: היא אומרת תראה אתה לא עובד,הם לומדים.

יורם מוסבי: אני אומר את זה בעצב, אני אומר לך את זה בעצב.

יורם מוסבי: שלוש שנים אני וחבריי שלא חזרו למסלול העבודה, אלה שחזרו למסלול העבודה איבדו שנתיים.

יורם מוסבי: אני איבדתי כבר שלוש שנים.

יורם מוסבי: אני לא רואה את האופק.

יורם מוסבי: זאב, אתה יודע מה זה בן אדם שקם בבוקר בלי אופק?

יורם מוסבי: בלי קצה חוט?

יורם מוסבי: מישהו מכם, מישהו פה יודע איזה הרגשה מזופתת זאת?

יורם מוסבי: אני לא מקנא בעצמי, אני לא מאחל את זה לאף אחד, לאף אחד.

יורם מוסבי: שיקום בבוקר והוא לא יודע מה הוא עושה, הוא לא יודע לאיפה הוא הולך.

יורם מוסבי: אין לו קצה חוט.

יורם מוסבי: אין לו תקווה אפילו.

יורם מוסבי: ולמה?

עמירה דותן: אתה בתוך ה- 176 משפחות?

יורם מוסבי: כן.

יורם מוסבי: כן.

עמירה דותן: ואתה בתוך ה- 25 חקלאים ש- - -

יורם מוסבי: לא, לא.

עמירה דותן: אז איך קרה, ואתה במושג של אין קרקע.

עמירה דותן: מישהו אמר לי פה קודם שאין קרקע?

עמירה דותן: אתה במצב הזה שאין קרקע?

יורם מוסבי: אני במצב הזה שכרגע, כרגע בנקודת זמן הזאת, אין קרקע, יש כוונות מסוימות ביחד עם מנהלת סל"ע, לאחר שנה וחצי, לאתר קרקע.

יורם מוסבי: הובטח איזה תקצוב מסוים של 30 מיליון ₪ לפני שבועיים שלוש.

משה: לפני שבוע ישבנו עם ממשלת ישראל אין להם תקציב לתשתיות.

משה: מה זה הדבר הזה?

משה: מי פה חולם?

משה: ישבנו בפגישה עם ראש הממשלה לפני הפינוי ואמר אנא מכם אני מתחנן תצאו בשקט, אני מבטיח לכם תוך שלושה חודשים אתם תקבלו את המשקים שלכם.

משה: יש פה סיפורים, בכה, הזיל דמעות, השתתף ברגשות.

משה: כל המשחקים האלה די.

משה: נמאס לנו.

משה: אין לנו לב כבר, אין לנו כוחות.

משה: אתם מבינים את מה שאנחנו מדברים?

משה: לא יכול להיות שהמדינה מתעללת ככה באנשים.

משה: מה עשינו רע למישהו?

משה: איזה מן הגיון, איזה מן הצדקה מוסרית יש לאותם אנשים שגירשו את האנשים מהבית ולא דואגים להם לחזור בחזרה למצב שהם היו לפחות.

משה: ואתם משתמשים במושגים של פיצוי.

משה: זה לא מסתדר לנו פה.

משה: אתם לא מבינים?

משה: כל פעם שאנחנו שומעים את הביטוי הזה, זה עוד מישהו בא תוקע את זה בחזרה.

משה: זה המשמעות שלו.

משה: תראו כמה אנשים חולים, תראו כמה אנשים מתים.

משה: תסתכלו, תפתחו את העיניים, תסתכלו מה קורה במדינה הזאת?

משה: מה קורה לאנשים המסכנים האלה שנמצאים פה?

משה: שכחו אותנו בבית?

משה: קיבצנו נדבות?

משה: לא היה לנו איפה לישון?

משה: מה עשינו בדיוק רע למדינה?

יורם מוסבי: אני חושב שבתוך כל הקלחת הזו הדברים הם לא פשוטים.

יורם מוסבי: נכון, אנחנו לא הבעיה היחידה של מדינת ישראל אבל לא אנחנו ביקשנו את הבעיה הזו.

יורם מוסבי: הבעיה הזו לא אנחנו יצרנו אותה.

יורם מוסבי: המדינה כמדינה, המחוקק כמחוקק יצר אותה.

יורם מוסבי: מה שאני, אני, מבקש מימכם כשופרות שלנו, אנא לכו לאיפה שצריך ללכת כי אנחנו הולכים כמעט כל יום.

יורם מוסבי: ראו זה לא עובד.

יורם מוסבי: האמיני לי, אנחנו כמעט כל יום הולכים לפגישה כזאת לפגישה אחרת, וזה פשוט כמעט ולא זז.

יורם מוסבי: בקצב שזה זז, באותו קצב שזה זז ראי זה מה שזה מביא עלינו.

יורם מוסבי: ואני מנסה בכניסה האחרונה לא לדבר מהלב אל הלב אלא להיות קצת יותר מקצועי.

יורם מוסבי: אז או.קי.

יורם מוסבי: אנחנו עושים עבודה כלכלית כדי לראות איפה המינוסים אבל לא את זה אני כתבתי.

יורם מוסבי: עיתון שכותב המפונים הפכו חולים יותר בחסות משרד הבריאות, זה לא טוב.

יורם מוסבי: זה לא טוב למדינה, זה לא טוב לנו.

אורי אלדד: איזה מיישובי הקבע יכולים לפתור גם את בעיית החקלאים?

יורם מוסבי: זה סוגיה לכשלעצמה.

יורם מוסבי: יישובי הקבע, כל מי שבא לניצן, ניצנים, החקלאות לא אמורה, לצערי, להיות ליד הבית שלה.

יורם מוסבי: יישוב קבע שתבין, עוד אין הסכם על יישוב קבע.

אורי אלדד: אבל איזה מהיישובים המתוכננים אמור לפתור בצידו גם את בעיית החקלאות?

מוטי אלימלך: יש לנו המון שעות של כאב והתלבטות עם המפונים.

מוטי אלימלך: אנחנו הגענו להבנה ולמסקנה שבחוק הקיים ויש מוסכמה בינינו שכדי שחקלאי יגיע למה שהיה לו אם הוא רוצה לחזור לעבד את האדמות יש בר שהוא בכסף של הפיצוי שהוא מקבל בשביל הקרקע ומה שהיה לו במתקנים החקלאיים, לא יכול להקים את המשק בלי שהוא יקבל את המענקים הנוספים ממשרד החקלאות של 10 ו- 25%, סך הכל 35%.

מוטי אלימלך: הבנה שגם חברי הכנסת שמטפלים במפונים הגיעו אליה ואנחנו במסגרת תיקוני החקיקה מנסים למצוא את הדרך להשלים את הפער.

מוטי אלימלך: אני שמח לשמוע שיש פה איזה שהיא עבודה יותר מקצועית שנעשית והיא תוצג לפנינו שמצביעה על עוד פער של 15 עד 20% נוספים.

דודו מיכאלי: פעם ראשונה שאני שומע שיש פער, שאתם מכירים בפער של חקלאי של 5%.

עמירה דותן: הוועדה הזו, אני רוצה רק שיבין.

עמירה דותן: הוועדה הזו מוקלטת ויש פרוטוקול לכל אחת מהישיבות.

מוטי אלימלך: יש הבנה בינינו, ואני חוזר על זה, יש הבנה אמרתי שבכסף שאתם מקבלים בשביל הפיצוי החקלאי, בלי לערב את הכסף של הפיצוי בגין הבית, יש הבנה שבאותו כסף, אותו חקלאי לא יכול להקים את העסק שלו בלי להסתייע ולהזדקק להשלמה של ה- 10 ו-25%.

מוטי אלימלך: זה הוכח לנו.

מוטי אלימלך: זה הוצג אתם מכירים את זה ואנחנו מכירים את זה.

מוטי אלימלך: נעשית פעולה במנהלת סל"ע בשביל לענות לבעיה שנוצרה, לגייס כספים ולעזור לאנשים לקבל אדמה שהיא מוכשרת, שחלק מהפערים שמדברים עליהם אנחנו משקיעים בלהכשיר את השטח להביא אותו למצב שיש בו דרכים, ויש בו קווי מים וביוב, וחשמל.

מוטי אלימלך: שיקצרו להם את התהליך כדי שיוכלו להתחיל לעבוד מאיזה שהיא נקודה התחלתית שההון שלהם, ואותם 32 מיליון שקלים שאושרו בשבוע שעבר בממשלה הם אותו כסף שאמור לתת לנו להשלים את אותה אדמה שעדיין לא נרכשה עבור החקלאים שעדיין לא קיבלו אדמה.

מוטי אלימלך: אני רק רוצה לתקן שבנוסף לשבעה חקלאים שהתחילו לעבוד בפועל, יש לנו כ-40 חקלאים מסומנים כבר על מגרשים וחלקות.

מוטי אלימלך: הם מכירים את החומר הזה.

מוטי אלימלך: ואני באמת חושב שבזמן שאנחנו נמצאים מתחילה להיות איזה שהיא תזוזה שיותר חקלאים יצטרפו למעגל העבודה דרך אותו תקציב שקיבלנו כדי להביא את החלקות למצב שהם יוכלו לעבד אותם ולעבוד.

מוטי אלימלך: ולנו יש 40 שמות של אנשים שמסומנים.

דודו מיכאלי: מה שאתה אומר זה שבעצם מנהלת סל"ע עד היום, וחשוב שזה יאמר וירשם בפרוטוקול, מנהלת סל"ע עד היום לא פתרה את הבעיות גם של ה- 176 חקלאים שמגיע להם את האדמות.

דודו מיכאלי: על זה אין ויכוח.

דודו מיכאלי: וזה אומר, המשמעות של זה, סליחה מוטי, המשמעות של זה שהם הפסידו כבר שתי עונות והם בדרך להפסיד את העונה השלישית.

מוטי אלימלך: זה מה שאתה אומר.

מוטי אלימלך: עכשיו, החלק השני של המטבע.

מוטי אלימלך: למה אנחנו נמצאים במעגל של 7 או 40 איש שנמצאים בתחילת עבודה זה כי חלק מהאנשים שרויים במצב בעייתי.

מוטי אלימלך: הם לא קיבלו החלטה לחזור לעבודה כתוצאה מהמצב שהם נמצאים בו ולא הייתה שום בעיה כמו, אתה הדוגמא הכי טובה בשבילנו.

מוטי אלימלך: אתה סמל.

מוטי אלימלך: נכון שלקחת על עצמך התחייבויות כספיות אדירות?

אליעזר יעקב: אז מה המדינה רוצה ממני?

אליעזר יעקב: שאני אלך להיכנס לחובות בבנק?

מוטי אלימלך: אני אומר שאנחנו מבינים את המצב.

מוטי אלימלך: זו דוגמא של מי שהתאמץ ולקח הלוואות ועשה הכל.

אליעזר יעקב: זו דוגמא של מתאבד אדוני.

אליעזר יעקב: זה דוגמא של מתאבד לא של אדם נורמלי.

מוטי אלימלך: אתה צודק.

מוטי אלימלך: יחד עם זאת יתרת האנשים קשה להם לקבל את ההחלטות האלה.

אליעזר יעקב: קשה להם להתאבד, אתה צודק.

אליעזר יעקב: רק זה חסר לנו.

מוטי אלימלך: אחת הבעיות שנוצרה והיא שורש הבעיה שאנשים רוצים אדמה קרוב לבית וכל הקטע של המגורים באזור ניצן וניצנים, אין אפשרות לתת פה אדמות חקלאיות וכל האדמות הן בחלק הדרומי.

אליעזר יעקב: המדינה קבעה 3,000 דולר וזו הסיבה שאין.

אליעזר יעקב: אם המדינה הייתה קובעת 1,000 דולר היה ליד מצרים שמה אדמות.

אליעזר יעקב: מה זו הבדיחה הזו, ההגבלות האלה?

אליעזר יעקב: אם המדינה רוצה לפתור לי את הבעיות, והיא מחויבת כי היא לקחה לי, לא ביקשה ממני רשות, היא לקחה לי, היא לא שאלה אותי, שהמדינה גם תדאג לי באותה מידה שיהיה לי קרקע והכי קרוב שאפשר.

אליעזר יעקב: כי המשק שלי היה צמוד לבית.

אליעזר יעקב: מה לא טבעי בזה?

אליעזר יעקב: מה לא בסדר בזה?

מוטי אלימלך: אני לא חושב שאתה אומר דברים לא בסדר.

מוטי אלימלך: אני חושב שאנחנו צריכים יחד למצוא.

אליעזר יעקב: יחד?

אליעזר יעקב: עוד שלוש שנים?

אליעזר יעקב: כשהחולה ימות והניתוח יצליח?

אליעזר יעקב: מה בדיוק יהיה הסיפור?

מוטי אלימלך: אני חושב שבאמצעות קידום החקיקה והתקציב שקיבלנו המיוחד, שקיבלנו כדי להשלים.

זאב אלקין: מוטי אפשר שתי שאלות?

זאב אלקין: שאלה אחת, אם מה שאתה אומר עכשיו לפרוטוקול ומצטרף לדברים שאמר שר החקלאות לפני עשרה ימים.

זאב אלקין: מה הסיבה שהממשלה מחכה לחקיקה פרטית?

זאב אלקין: הרי בלי שום קשר ליוזמת חקיקה שכרגע מתנהלת בכנסת שהיא חקיקה פרטית.

זאב אלקין: אתה יודע א' שהיא יותר ארוכה, היא לוקחת יותר זמן.

זאב אלקין: ב' היא הולכת על כל הקופה.

זאב אלקין: מה מונע מכם, עזבו, יש ויכוח כרגע בין המדינה לבינינו מה היקף של תיקוני החקיקה.

זאב אלקין: בנושא הזה של החקלאות אין ויכוח.

זאב אלקין: מה מונע מכם, ממנהלת סל"ע יחד עם משרד החקלאות, להוביל חקיקה מזורזת של הממשלה רק בנושא הזה?

זאב אלקין: אני ראיתי חקיקה שתוך כמה שבועות עברה.

זאב אלקין: שהייתה שאלה שהממשלה הובילה חקיקה בנושא של קיצור- - -

מוטי אלימלך: אתה יודע שמי שמטפל בזה ברמה הבכירה ביותר זה המנכ"ל אישית כדי לקדם את הנושא של החקלאות?

מוטי אלימלך: הוא מבין את הבעיה, הוא זימן אליו גם את שר החקלאות וגם את יוסי ישי העוזר, הממונה מאז יום הפינוי ועד היום ועושים מהלכים כדי לקדם את הנושא הזה.

זאב אלקין: לא, אבל לחקיקה, שאלה פשוטה.

מוטי אלימלך: אני לא יכול בשם חברי הכנסת ובשם הממשלה, אני יכול להגיד שמנהלת סל"ע פועלת כדי לקדם את הנושא הזה.

זאב אלקין: אתם המלצתם על חקיקה בנושא הזה.

מוטי אלימלך: אנחנו ממליצים בנושא של החקלאות למצוא את הדרכים לעזור לחקלאים.

מוטי אלימלך: בכל דרך.

עמירה דותן: אני רוצה להתקדם.

עמירה דותן: בסך הכל הבנו שקיבלתם עכשיו כסף ואת הכסף הזה אתם משקיעים בתשתיות במקומות שלהם ישנם 40 חקלאים שמחכים- - -

יוסי: ה-40 כוללים את ה-6.

יוסי: גם לטענתו אנחנו מדברים רק על 40 או 50 חקלאים.

יוסי: מה יקרה אם מחר 176.

מוטי אלימלך: יוסי אתה מציג כאילו זה אנחנו ואתם.

מוטי אלימלך: אנחנו בקטע הזה נמצאים באותה סירה.

מוטי אלימלך: אנחנו רוצים לעזור לחקלאים להתקדם קדימה.

יוסי: מי שאתה טוען שהוא ספינה בדגל מבחינתך הוא לקח את הכל והקים על גב שלו עד היום לא חיברת אותו לא לחשמל ולא לביוב.

עמירה דותן: אנחנו בנושא הראשון ואנחנו רוצים עוד להבין אותו וכולי.

עמירה דותן: כלומר, אני רוצה להבין ה- 32 מיליון שקל שעכשיו קיבלתם, שזה מה עד סוף דצמבר?

עמירה דותן: או מה?

מוטי אלימלך: הוא מיידית.

עמירה דותן: הוא הולך לתשתיות?

עמירה דותן: זה מה שאני שואלת.

מוטי אלימלך: תשתיות לאדמות שאנחנו רוכשים עבור אותם חקלאים שרוצים לחזור לעבוד.

עמירה דותן: זה 40.

מוטי אלימלך: זה יכול להיות יותר.

מוטי אלימלך: אני מדבר על כאלה שרשומים כרגע.

עמירה דותן: לא סליחה.

עמירה דותן: אני אומרת ככה, שאתם מקבלים עכשיו 30 ומשהו מיליון שקלים, אתם הרי לוקחים את זה פייר, אתם מבינים שזה מתאים ל-X דונמים נכון?

עמירה דותן: עכשיו, הדונמים האלה צריכים להתאים ל-X משפחות.

עמירה דותן: אז השאלה לפי מה היה התחשיב?

עמירה דותן: אולי אם התחשיב הוא ל- 40 משפחות, האם הוא ל- 100 משפחות האם הוא ליותר משפחות?

מוטי אלימלך: התחשיב הוא לאותם 40 משפחות שהם נרשמו שהם רוצים לחזור לעבודה עכשיו במיידי.

עמירה דותן: כלומר 40 משפחות ש- 32 מיליון שקל.

מוטי אלימלך: יישאר עוד כסף.

עמירה דותן: זה תשתיות למקומות הספציפיים של אנשים שזה כנראה לא יהיה ליד מקום המגורים שלהם.

מוטי אלימלך: ממש לא.

עמירה דותן: זה מקובל על האנשים האלה זה מקובל עליהם?

מוטי אלימלך: כן.

עמירה דותן: זה מקובל עליהם.

עמירה דותן: זו נקודה שסיימנו אותה.

דודו מיכאלי: אין לי לא חשמל לא מים לא כסף לא כלום כבר חצי שנה.

דודו מיכאלי: שבוע הבא, חודש הבא, שבוע הבא, חודש הבא.

דודו מיכאלי: אומרת החטיבה להתיישבות, כי אני כבר בקשר מאוד סוער...

דודו מיכאלי: אבל תודי שזה תהליך עד שזה יגיע לחקלאי ההתיישבות ועד שזה יצא לביצוע.

דודו מיכאלי: זה אמירה של איציק בא על הבוקר.

דודו מיכאלי: ..

דודו מיכאלי: דיברתי איתו על דבר בסיסי...

עמירה דותן: דודו, השאלה שלך מה הלוח זמנים?

עמירה דותן: עכשיו שקיבלנו את הכסף הזה אתה שואל מה לוח הזמנים לביצוע?

דודו מיכאלי: ומה עם שאר החקלאים?

מוטי אלימלך: ברגע שוועדת הכספים של הכנסת מאשרת את התקציב הזה, אנחנו.

זאב אלקין: זה הוגש לוועדת הכספים?

זאב אלקין: אני לא זוכר.

מוטי אלימלך: ברגע שוועדת הכספים מאשרת את הכסף, העברה תקציבית לחברי ההתיישבות

זאב אלקין: אתה אמרת שאתה בעצמך מבין שיש פער בין מה שהיה לבין מה שהחוק נותן.

זאב אלקין: ה-32 מיליון האלה זה מכסה.

מוטי אלימלך: אז אני אומר שהכסף שקיבלנו זה בשביל להכשיר את הקרקעות, לקדם את החקלאי בכך שהוא מקבל אדמה עם דרכים, חשמל, ביוב ומים.

מוטי אלימלך: כל מה שקשור להקמת החממות, שזה מקים החקלאי בעצמו זו סוגיה שנמצאת כרגע בדיון והיא צריכה להיות מושלמת באמצעות ההמלצה של משרד החקלאות ואנחנו מצטרפים אליה, כדי לעזור לחקלאי שיהיה מסוגל להקים את המשק שלו.

זאב אלקין: לאותם 40 משפחות, על איזה- - -

מוטי אלימלך: אין קשר בין הכסף הזה לבין הקמת החממה.

מוטי אלימלך: אין קשר.

ליאור כלפה: מנהלת סל"ע תומכת בתיקון החוק בנושא החקלאי שצריך לראות לאיזה כלים אנחנו מדברים.

ליאור כלפה: אני יודע שמשבוע שעבר, הפגישה שהייתה לאביגדור יצחקי ולאורי אריאל עם רענן בינור סוכם להוציא את הסעיף הזה שקשור לשכר דירה ולהעביר אותו בהחלטת ממשלה, להעביר אותו באופן נפרד, לא בנפרד.

ליאור כלפה: כדי שנבין את זה, אני רגע מסתכל מהצד בהתנהלות לגבי ההצעה לתיקון החוק ה..

ליאור כלפה: להערכתי כרגע, הלא מקצועית, אני לא מכיר בטח את החוקים זה יכול גם לעבור לקראת, למושב הקיץ של הכנסת והנושא הזה יש לו השלכות על א' הפרנסה, ב' לאחידות הנפש ולבריאות המשפחה וכדומה.

ליאור כלפה: אם יש כבר הסכמה של מנהלת סל"ע, לא נשאר, עלתה הצעה של תיקון חוק יוגש לעיניים של החקלאים הנוגעים בדבר, יתנו את ההערות שלהם עם היועץ המשפטי שלהם ויורץ במקביל.

דודו מיכאלי: שיהיה ברור, שהסיפור הזה של ה- 32 מיליון זה אותו סכום שהיה צריך להיות ביום הגירוש מוכן לכל אחד אדמה שלו, לאיפה הוא הולך.

דודו מיכאלי: זה היה צריך להיות ברור.

דודו מיכאלי: אחרי ביצוע.

דודו מיכאלי: ונאמר שבוצע.

דודו מיכאלי: לנו נאמר שבוצע.

דודו מיכאלי: שיש אדמות, שיש פתרון חקלאי לכל מתיישב.

דודו מיכאלי: ואז הבעיה באמת הייתה רק לבוא ולהרכיב.

דודו מיכאלי: זה נעשה היום, שנה וחצי אחרי.

יורם מוסבי: ציטוט קטן מאותה אמירה של השופטים שישבו איתנו בבג"ץ שבא ואמר האם מדינת ישראל אתם לא יכולים לקחת אנשים להגיד שיש להם פתרון כי אין להם פתרון.

יורם מוסבי: וראי איך המדינה מגיבה.

יורם מוסבי: "המדינה פועלת כדי לאפשר הקצאת נחלות חלופיות לחקלאים המפונים כך שיש לקוות ..

יורם מוסבי: של העותרים לא יוכלו להמשיך לעסוק בחקלאות לאחר הפינוי יתבדה".

מוטי אלימלך: הישובים צמודי חקלאות יש לנו כרגע שני ישובים בנגב חלוצית היא אחת וארבע שהם גרים בזמני.

מוטי אלימלך: שהם התחילו לעבד את האדמות שלהם צמוד לישובים החדשים.

מוטי אלימלך: זו קבוצה אחת.

אורי אלדד: זה פתרון לכמה אנשים שהוכרו כחקלאים?

מוטי אלימלך: בתוך הקבוצה שם, כרגע בין 4 ל-5 חקלאים שם עובדים ויד בנימין, הקבוצה יד בנימין היא קבוצה של גני טל הקבוצה שם כולם יקבלו אדמה באזור הבית, בחפץ חיים.

מוטי אלימלך: אין לי את המספרים.

מוטי אלימלך: כל החקלאים שיהיו בחפץ חיים מגני טל יקבלו אדמה באזור המגורים ויהיה להם פתרון צמוד.

מוטי אלימלך: החקלאים של אמציה, שאנחנו מקווים שגם הם נפתור את בעיית הקבע שלהם באמציה יקבלו אדמה באזור לכיש.

מוטי אלימלך: כמה שניתן באזור הבית, לפחות אלף דונם, באזור הבית והקבוצה של.

קריאה: כמה חקלאים יש באמציה?

מוטי אלימלך: באמציה יש סדר גודל של 13 חקלאים פעילים.

מוטי אלימלך: 13 חקלאים הם באגודה שאנחנו מכירים.

מוטי אלימלך: באמציה זה המספר.

מוטי אלימלך: הקבוצה הגדולה, הקבוצה של גני טל, הגדולה שהולכת לניצן וניצנים אמרנו לא היה לנו פתרון צמוד לבית.

מוטי אלימלך: הפתרונות הם בדרום וחלקם הולכים, חלקם עובדים כבר בזיקים וחלקם יצטרפו לקבוצה של מרחב זיקים ודרומה.

מוטי אלימלך: כרגע רשומים 40 חקלאים מסומנים.

מוטי אלימלך: אם מישהו ירצה להצטרף יש לנו עוד נקודות כאלה באזור של זיקים, נוכל לממש אותם אבל כל קרקע שניתן זה בהתאם לרשימת המצטרפים.

מוטי אלימלך: אנחנו לא נרכוש קרקע שאנחנו יודעים שאין לה- - -

עמירה דותן: עדיין יש פער גדול מאוד בין המספר,

מוטי אלימלך: מתוך ה- 179 כרגע אנחנו יודעים, ממה שאנחנו יודעים שהצהירו שהם רוצים לחזור לעבודה ודיווח גם שהם רוצים קרקע, סדר גודל של 65 חקלאים.

מוטי אלימלך: זה המספר שאנחנו מכירים.

יורם מוסבי: ברשותכם, יש משהו שהוא עובדתי אי אפשר לפסוח עליו וזה עובדה.

יורם מוסבי: לפני ההתנתקות, שלושה חודשים לפני ההתנתקות מנהלת סל"ע – משרד החקלאות פיקסס לכל יישוב ויישוב, למזכירות שלו, טופסולוגיה מסודרת.

יורם מוסבי: ראו אתם חקלאים, אתם מבקשים קרקעות אנא ציינו מי אתה, מה אתה, כמה דונמים עיבדת, איזו מכסת מים הייתה לך כן והאם אתה רוצה קרקע.

יורם מוסבי: יושב פה גזבר של מושב בדולח.

יורם מוסבי: מיכאל היה?

יורם מוסבי: כל היישובים מילאו את הטפסים?

יורם מוסבי: אנחנו יודעים שכל היישובים מילאו את הטפסים.

יורם מוסבי: אני מדבר שלושה חודשים לפני ההתנתקות.

יורם מוסבי: אני יודע, בשיחות שהיו לי עם כל גזברי היישובים שכולם עשו את זה אחד לאחד ועובדה לכולם יש ספר מסודר.

יורם מוסבי: הוא הועבר לבשמת גליל מסודר.

יורם מוסבי: יודעים שכל אחד ואחד מתושבי גוש קטיף ביקש קרקע חלופית למה שהיה לו.

יורם מוסבי: זה עובדה.

מוטי אלימלך: עזוב מה היה.

יורם מוסבי: כשאתה אומר עזוב מה היה, אז מה אתה עושה?

יורם מוסבי: תראה מוטי בוא לא נתנצח כי הבעיה שלי היא לא אתך כמו שהבעיה שלך היא לא איתי.

יורם מוסבי: יש פה בעיה מרכזית מהותית חמורה מאוד, שהרי לא ייתכן שמישהו פה במדינת ישראל יעבור לסדר היום.

יורם מוסבי: אסור שזה יעבור לסדר היום.

יורם מוסבי: זה בעורקינו, זה בידינו, זה שמע, משפחות מתמוטטות.

יורם מוסבי: תסתכל זה לא אתה אישית, זה לא מנהלת סל"ע.

יורם מוסבי: זה כל המדינה מתנהלת ככה.

יורם מוסבי: תסתכל, ריבונו של עולם, תסתכלו.

יורם מוסבי: אנשים מתים לנו.

יורם מוסבי: אנשים מתים פה למה?

יורם מוסבי: כי אתם הפכתם אותי למובטל?

יורם מוסבי: אני כל תחילת עונה, אני וחבריי כל תחילת עונה לפני שמתחילה עונה, ביטוח.

יורם מוסבי: שני ביטוחים הייתי עושה.

יורם מוסבי: אין אחד פה שיש לו רכב ולא מבטח את האוטו שלו.

יורם מוסבי: אני לא מאמין שיש פה פושע אחד כזה.

יורם מוסבי: אני לא מאמין.

יורם מוסבי: כל תחילת עונה, כל חקלאי מסודר היה מרים טלפון, יש כאלו שהיו עושים שני ביטוח ויש כאלה שלא היה להם הרבה כסף היו עושים ביטוח אחד.

יורם מוסבי: כדי שחס וחלילה אם יבוא איזה נזק כלשהו אותה עונה לא תלך לו לאיבוד.

יורם מוסבי: הוא יביא פרנסה הביתה והרי מה הבאתם עלינו?

יורם מוסבי: ראה מה המדינה הביאה עלינו.

יורם מוסבי: שלוש עונות בלי פרנסה.

יורם מוסבי: איזה ביטוח הייתי עושה?

יורם מוסבי: למי הייתי מרים טלפון?

יורם מוסבי: תנו לי את הטלפון שאני ארים טלפון לעשות ביטוח על איבוד עונות.

יורם מוסבי: איבוד פרנסה.

יורם מוסבי: למה?

יורם מוסבי: למה זה מגיע לי?

יורם מוסבי: למה זה מגיע לחברים שלי?

יורם מוסבי: בואו שמישהו יסביר לי, בוא ראש הממשלה.

יורם מוסבי: למה זה מגיע לי?

יורם מוסבי: הנה בבקשה שיסביר לי למה זה מגיע לי.

יורם מוסבי: אני לא מבין למה זה מגיע לי?

יורם מוסבי: לא סתירה לאף אחד.

יורם מוסבי: אני לא ביקשתי את זה.

יורם מוסבי: המדינה ביקשה את זה.

יורם מוסבי: אתם הבאתם את זה עלינו, תפתרו את הבעיות.

יורם מוסבי: אני לא רוצה לעמוד בתור.

יורם מוסבי: אני וחבריי לא אמורים לעמוד בתור.

יורם מוסבי: מישהו צריך לקחת את הדבר הזה ולנער אותו.

יורם מוסבי: תנערו את הדבר הזה, תפתרו את כל המחסורים האלה.

יורם מוסבי: זה לא יכול להימשך ככה.

יורם מוסבי: איפה שאתה לא הולך, זה לא שרים בכירים, יושב רגל על רגל.

עמירה דותן: יורם, ליבי איתך, אני רוצה להתקדם.

עמירה דותן: א' נושא החקלאות מובן לי.

עמירה דותן: אני מבינה ששאר המשפחות מצפות לראות אם יש רצינות כרגע בהתנהלות של המדינה.

עמירה דותן: אם תהיה רצינות מצטרפים, אם לא תהיה רצינות נדבר.

עמירה דותן: .. הבנתי נכון?

יורם מוסבי: החקלאים רוצים להבין האם מחר להביא קבוצה.

יורם מוסבי: כי אי אפשר דבר כזה, זה פשוט אובדן.

עמירה דותן: דבר שני יש את ה- 32 מיליון שקלים האלה.

עמירה דותן: ודבר נוסף ליאור באמת נלך לחקיקה עם שר החקלאות כדי שזה יהיה מהר ולא נבזבז זמן.

אליעזר יעקב: בשבוע שעבר הייתי בפגישה עם אילן חקלאי.

אליעזר יעקב: הוא לא רוצה כסף.

אליעזר יעקב: אם המדינה הייתה לוקחת 40 דונם, קונה לו את זה ואז כל ה- 170 שאת לא רואה אותם עכשיו היו שם.

מוטי אלימלך: אני לא מקבל את העמדה הזאת.

מוטי אלימלך: שר החקלאות הוא הגורם המקצועי.

אליעזר יעקב: איפה הוא?

אליעזר יעקב: איפה מנכ"ל החקלאות.

אליעזר יעקב: האנשים האלה מקבלים משכורת לטפל בחקלאים והם מקבלי משכורת בלבד.

אליעזר יעקב: זה הכל.

אליעזר יעקב: שום דבר.

דודו מיכאלי: במשפט אחד, מה שמוטי אמר, ואתה חולק על האמירה הזאת כי באמת שר החקלאות אמון להיות,

עמירה דותן: אנחנו נזמין את שר החקלאות לוועדה.

מוטי אלימלך: הוא הגורם המקצועי, העוזר שלו הציג לנו את הפער של ה- 35%, שיבוא שיענה.

שמעון כהן: קרקעות מטעם המועצה, יש באזור 1,500 דונם קרקע חקלאית יוצאת מהכלל, קרובה לאזור הזה.

שמעון כהן: שני היישובים מוכנים לוותר עליה, רק הפער קטן בין 3,000 דולר למה שהם מבקשים הוא שונה וצריך להיות מעשי.

שמעון כהן: חייבים את הפאן הזה לסגור אותו.

עמירה דותן: מה הפער הזה?

מוטי אלימלך: המדינה הגבילה אותנו לרכוש אדמות ב- 3,000 דולר.

שמעון כהן: כן, אבל אי אפשר.

מר חג'בי: מוטי אמר שאושר לפני שבוע, שבועיים, שלושה, 32 מיליון שקל לתשתית.

מר חג'בי: זה אומר שעד שיבצעו את כל התשתיות האלה, פרט ל- 40, זה אומר שעוד שנה של פרנסה של משפחה חקלאית אין.

מר חג'בי: מישהו צריך לשאת בזה.

מר חג'בי: מדינת ישראל, מנהלת סל"ע צריכה להכיר בזה.

מר חג'בי: ומוטי אמר את זה אולי לא במילים המפורשות, הוא יכול להגיד את זה לפרוטוקול, המשפחות האלה הפסידו שלוש שנים של פרנסה.

מר חג'בי: המדינה צריכה להתחייב עכשיו, בפרוטוקול, לא יודע מי שלא יהיה שצריכים לקבל את הפיצוי.

מוטי אלימלך: חג'בי מתי מתחילה עונה?

חג'בי: באוגוסט.

עמירה דותן: סליחה, הזעקה של יורם הייתה חזקה מאוד ודיברה על זה.

עמירה דותן: אני רשמתי את הנקודה הזו את האובדן וכולי.

עמירה דותן: אני לא יודעת איזה תשובות, אנחנו גם נעשה את אותו דיון עם שר החקלאות, נדבר על זה ועם מנכ"ל ראש הממשלה.

עמירה דותן: הזעקה הייתה חזקה מאוד אין שום סיבה לפתוח את הדיון וכל מילה נוספת מיותרת.

זאב אלקין: אני לצערי חייב לצאת אבל לסיכום של הנושא הזה, הפתרון כמו שאני רואה אותו, לחשתי עכשיו לעמירה על האוזן שנקיים ישיבה דחופה של הוועדה לביקורת המדינה על הנושא הזה עם משרד החקלאות ועם מנהלת סל"ע כדי שלא יהיה- - -

קריאה: והמתיישבים

זאב אלקין: זה ברור מאליו.

עמירה דותן: כל ישיבה אצלנו אנחנו מזמינים את המתיישבים.

זאב אלקין: ושני הנושאים שצריכים לעלות שם בעיני לדיון, אחד זה הנושא של תיקוני חקיקה.

זאב אלקין: אני לא רואה שום סיבה, ומוטי אני אומר לך חזרה, אנחנו נעלה את זה גם שם, אני גם אדבר על זה עם רענן.

זאב אלקין: אני לא רואה שום סיבה שבעולם שאם יש הסכמה גם של מנהלת וגם של משרד החקלאות שצריכים לחכות לסל החקיקה הכללי.

זאב אלקין: להערכתי הממשלה יכולה להוביל תיקוני חקיקה בנושא הזה לבד, בכביש יותר מהיר.

זאב אלקין: ושוב אני ראיתי איך שהממשלה רוצה תוך כמה שבועות עובר תיקון חקיקה מההתחלה ועד הסוף בכנסת קומפלט.

זאב אלקין: זה דבר אחד.

זאב אלקין: הסוגיה של הפיצוי על העונות האבודות זו סוגיה נכונה.

זאב אלקין: להערכתי זה כשלעצמו יש תיקון חקיקה.

זאב אלקין: זה מופיע כן.

זאב אלקין: אז זה נושא שהוא יעלה שם באותו דיון.

זאב אלקין: עכשיו, אני לצערי חייב לפרוש אני רק יגיד מילה אחת לגבי מגורי קבע שאני מניח שתעברו לדון בזה.

זאב אלקין: אנחנו יודעים שבשבועות האחרונים כל העסק הזה נתקע, אני מניח שיהיה עכשיו כאן דיון.

זאב אלקין: העלנו גם את הנושא הזה מול מנכ"ל משרד ראש הממשלה, לצערי כרגע בלי הצלחה ניכרת.

זאב אלקין: אני שם דברים על השולחן.

זאב אלקין: בנושא הזה יש נושאים אחרים שבהם כן הלכו לקראתנו.

זאב אלקין: בנושא הזה תיכף יתקיים כאן דיון רחב, אבל הבעיה ידוע ומה הפתרון אני לא יודע.

זאב אלקין: אולי להיות שתוך כדי הדיון תגיעו לאן שהוא אני כרגע פגשתי קיר בנושא הזה.

זאב אלקין: לא התייאשתי אבל זה איפה שהדברים עומדים כרגע באותן הבעיות שפיצצו את ההגרלה של ניצן וניצנים.

קריאה: עושים הגרלה לפני שרוכשים קרקע?

קריאה: זו בדיחה.

קריאה: זה מה שהמנהלת מבקשת, בואו תעשו הגרלות על קרקע שהמדינה לא רצתה.

קריאה: למה לא יעשו הגרלות על מגרשים חקלאים גם כן שלא קנו אותם?

קריאה: באותה מידה.

ימית: אנחנו נולדנו בנצר חזני בשנת 78, 79.

ימית: יש לנו וותק בגוש קטיף של 27 שנים שזה וותק די מכובד.

ימית: התושבים הם, אני לא יודעת בכלל איך להסביר את זה.

ימית: אנחנו כל החיים שלנו היה סביב החברה והפעילות שבגוש ופתאום אנחנו מוצאים את עצמנו מנודים מהחברה שעליה גדלנו.

ימית: הבחור הזה נמצא לא זכאי בכלל, לא לקראווילה, לא לשטח המשך.

ימית: הוא שוכר כאן בניצן ב- 450 דולר קראווילה של 60 מטר שבסכום הזה הוא יכל לשכור דירה באשקלון.

קריאה: אני בכלל לא עובד באזור.

קריאה: אני עובד בתל-אביב.

קריאה: אני נוסע לתל-אביב, אבל טוב לי כאן ואני רוצה להיות עם הקהילה שלי ואנחנו מדברים עכשיו לא על העכשיו על ה- 450 דולר שאני משלם פה, אני רוצה להראות בזה כמה חשוב לי כן להיות עם הקהילה ואנחנו מדברים על ההמשך, על הנחלות של הבנים ממשיכים שאת זה, שפה בעצם הבנו שלא יתפתחו הדברים ולא מתקדמים כי אין לבנים ממשיכים קרקעות.

ימית: אנחנו מבקשים פשוט שיהיה לנו את האפשרות לרכוש שטח עם האנשים שאיתם גדלנו.

ימית: שיאפשרו לנו, שיהיה ריאלי, שיהיה לנו אפשרי לקנות שטח.

ימית: כרגע זה לא ריאלי וזה לא אפשרי.

עמירה דותן: אני חושבת שגם לזה צריך לייחד איזה שהיא ישיבה יותר מסודרת ולא זאת אומרת גם בשולי העובדה שאנחנו נמצאים כאן, לעסוק בנושא הזה.

עמירה דותן: אני מרגישה כרגע שזה ספח למשהו יותר רציני ואתם רציניים בפני עצמכם ולכן הייתי מבקשת שנעשה על דיון בנפרד.

עמירה דותן: על כל הנושא הזה של בנים ממשיכים וכל הנושא של הדור הצעיר.

עמירה דותן: חנה אני מבקשת, ישיבה עם סל"ע.

קריאה: זו התשובה הכי טובה שיכולנו לבקש.

קריאה: עוד ועדה בשבילנו לבד.

חגית ירון: אני רוצה להעיר משהו.

חגית ירון: אני חושבת שזה, לשמוע את הילדים שלנו מדברים כך כי כמו כל אמא גם אני רוצה שהילדים שלי ירצו להמשיך את דרך חיי וזה בעצם מה שהם רוצים אבל זו גם אמירה קהילתית כי הקהילות שלנו כמו שיורם הציג פה קודם, אנחנו די מבוגרים.

חגית ירון: אנחנו זקוקים להם לא פחות משהם זקוקים לנו לכן אני לא יודעת איפה ילדיי.

חגית ירון: אני רוצה שזה יצטרף לדיון על יישוב הקבע כי זה חלק מתוך הנושא של ישובי הקבע.

עמירה דותן: אז אנחנו נעבור לישובי הקבע?

יגאל מעודד: אני רוצה משהו בקשר לישובי הקבע אחר כך יוסי ידבר לגבי השמות שזה גם חשוב מאוד ואם מישהו יכול להוסיף.

יגאל מעודד: בוועדה לביקורת המדינה רענן הבטיח שב 1.12 יהיו הגרלות.

יגאל מעודד: אני אמרתי לך שאחרי הישיבה, לא רציתי להגיד לך לפני כולם אז אמרתי לך אחרי הישיבה שב- 1.12 לא יהיו הגרלות כי את לא מודעת לכל הדברים שאנחנו מנהלים.

יגאל מעודד: אנחנו מנסים שנה וחצי כבר להוביל מהלכים כדי להגיע ליישובי קבע ואנחנו רוצים יותר ממנו, יותר מהר להגיע לשם כי המצב פה הוא קטסטרופה.

יגאל מעודד: קטסטרופה פה בניצן מבחינת קראווילות איך שאנחנו חיים.

יגאל מעודד: עכשיו, היו הסכמות, כבר היו הסכמות עם המדינה על כל התהליך של נווה דקלים במיוחד, כי אנחנו מנווה דקלים, ואז נווה דקלים גם מושבים.

יגאל מעודד: התקדמנו איתם, וכל הנושא הזה של מחיר המגרשים, דובר שמחיר מגרש קטן יעלה 35,000 דולר ומחיר של מגרש גדול יעלה 50,000 דולר.

יגאל מעודד: לפני חודש, ממש לפני חודש הייתה החלטה פתאום שמגרש קטן, אני זכאי למגרש קטן אני צריך לשלם אותו דבר כמו מחיר כמו מגרש גדול.

יגאל מעודד: כלומר, יש לנו היום ביישוב 70 או 80 משפחות, שעשינו בדיקה.

יגאל מעודד: עשינו בדיקה לקחנו רואה חשבון היה להם בתים של 70 מטר 80 מטר עשינו בדיקה, הבן אדם לא יכול לקנות את הבית שלו.

יגאל מעודד: אין לו כסף, בית טרומי 700 דולר לפי החשבון הזה שעשינו, הוא לא יכול לבנות את הבית שלו.

יגאל מעודד: באנו לרענן לפני שבועיים אמרנו לו תשמע, הבן אדם, האנשים האלה הם משפחות מעוטות יכולת תן להם את ה- 15,000 דולר האלה שיוכלו לבנות את הבית שלו.

יגאל מעודד: הוא לא מוכן.

יגאל מעודד: הוא לא מוכן לקדם את הנושא הזה.

יגאל מעודד: אמרנו לו כבר הייתה הסכמה ויהונתן בשיא הסכים עם זה והלך על זה ונתן לנו, והייתה החלטה לעשות מגרשים קטנים כדי שמשפחות יוכלו לבנות.

יגאל מעודד: המדינה חזרה בה מהמהלך הזה וזה דבר שחייב לתקן את זה.

עמירה דותן: הייתה החלטה?

מוטי אלימלך: לא מכיר החלטה כזאת.

מוטי אלימלך: החלטה רשמית לא הייתה.

יגאל מעודד: אפשר להביא את יהונתן?

יגאל מעודד: אפשר להביא את יהונתן לישיבה?

יוסי נוימן: המגרשים של ליברמן לא דובר שימכרו ב- 35,000 דולר?

יוסי נוימן: יש את זה בחוזה שאתם חתומים עליו.

יגאל מעודד: יש הסכם ניצנים ורשום מפורשות שמגרש קטן עולה 157,000 שקל ומגרש גדול 225.

יוסי נוימן: וכל אחד יבחר איזה מגרש שהוא רוצה.

יגאל מעודד: אין דבר זה, זה כתוב.

יגאל מעודד: והמדינה עכשיו הסכימה.

מוטי אלימלך: יש מספר מגרשים, שמלכתחילה נבנו שקבלן שבונה דירות עבור המפונים שירצו לרכוש, נקבע שבמגרש קטן העלות שלי היא אכן נמוכה אבל משקללים את זה בכל המחיר של הדירה.

מוטי אלימלך: הטענה שעכשיו נאמרת פה, וזה דבר, זה לפתוח מגרשים נוספים.

יוסי נוימן: 130 מגרשים של ליברמן בכמה אתה מוכר אותם לבן אדם?

מוטי אלימלך: יוסי, נראה לך שמה שכתוב בחוזה וכתוב מחיר רסמי של אותו מגרש של ליברמן שמישהו ילך אחורה ממנו?

יוסי נוימן: כן.

יוסי נוימן: הלכו אחורה.

יוסי נוימן: ליברמן החזיר לנו 50,000 דולר.

אליעזר יעקב: הממשלה בהחלטתה אמרה יהיו שלושה סוגי מגרשים במתחם הזה יש מגרשים קטנים, ויש מגרשים רגילים ויש מגרשים לחקלאים.

אליעזר יעקב: היא נתנה שלושה מחירים ואישרה את זה וזה היגיון חכם בריא הכל בסדר.

אליעזר יעקב: כשבאה עכשיו החלוקה, ביישום של זה באו ואמרו, המדינה אמרה באופן טבעי יקזזו לאנשים מהפיצויים שהם קיבלו.

אליעזר יעקב: עכשיו, בא בן אדם רגיל, נורמלי, הולך לוקח מגרש של חצי דונם מקזזים לו 50,000 דולר.

אליעזר יעקב: בא אותו אחד מיעוט יכולת או לא יודע מה ואומר תנו לי מגרש קטן כי אני אין לי את הכוח והאפשרות וזה.

אליעזר יעקב: אומרים לו לא, תיקח מגרש ששווה 160 מטר אנחנו נקזז לך 225,000 שקל.

אליעזר יעקב: למה?

אליעזר יעקב: כי לא כתוב אחרת בחוק.

אליעזר יעקב: לא כתוב אחרת.

אליעזר יעקב: והיום אני אומר לך גם עד שמנהלת סל"ע הנוגעים בדבר.

אליעזר יעקב: .

אליעזר יעקב: זו החלטה מטומטמת ואין אף אחד לא יסתור כי האוצר כרגע מתעקש על הדבר הזה.

אליעזר יעקב: ואף אחד לא יפתור את הבעיה.

יוסי נוימן: משפחה שאין לה יכולת לא מסוגלת לתחזק מגרש גדול, אין לה כסף לבנות את הבית שלה בגלל שהיא קיבלה מעט מאוד כסף פיצויים.

יוסי נוימן: היא אומרת אני אקח מראש שאני יכולה לוותר על הזכות שלי, אני רוצה מגרש יותר קטן כי את זה אני אהיה מחויבת להחזיק.

יוסי נוימן: אין לי אני לא עובדת.

יוסי נוימן: אותה משפחה הם מובטלים.

אילן סממה: אני מנסה להסביר לך.

אילן סממה: ה- 157 מיועדים לפלח מסוים ואז יוצא מצב שהפיצויים שהם קיבלו מתאימים למחירים.

אילן סממה: אבל בכל מקרה אני מציע בנקודה הזו שתקבלי חוות דעת משפטית.

אילן סממה: את העניין הזה וככה גם נראה מה עושים.

יוסי נוימן: אני יכול לתת לך את התשובה של חוות הדעת המשפטית.

יוסי נוימן: המדינה אומרת לנו בצורה ברורה לא קראתם נכון את האותיות הקטנות, לא ירדתם למהותו של עניין, עבדנו עליכם, החתמנו אתכם בעסקה טלפונית, לא קראתם את האותיות הקטנות, זה מה שיש, תאכלו אותה.

יוסי נוימן: זה מה שאומרת לנו מדינה לאזרחים שלא עשו שום רע לאף אחד.

יוסי נוימן: תפסנו אתכם באותיות הקטנות.

קריאה: הוא צודק.

קריאה: זה לא כתוב בשום מקום שהמגרשים האלה מיועדים לדיור ציבורי.

אליעזר יעקב: מי שהיה לו קראווילה של 90 מטר שילם כסף כמו 60 מטר.

עמירה דותן: סליחה.

עמירה דותן: מישהו יכול לשלוח לי פקס של הסכם ניצנים עם הקטע הזה?

יגאל מעודד: עוד משהו בקשר ליישובי הקבע.

יגאל מעודד: אנחנו כבר הבנו במשך כל השנה וחצי.

יגאל מעודד: במשך כל השנה וחצי אנחנו מנהלים משא ומתן שבתוך הקהילה שיהיו כולם ביחד.

יגאל מעודד: זה אומר כל אלה שהיה להם, גרו בשכירות פרטית, כל הזוגות הצעירים שהיה להם בתים בשכירות שם שיהיו איתנו.

יגאל מעודד: והיה ברור לכולם שאנחנו הולכים לפתור את זה, כמו שדיברנו על זה שיהיה ..

יגאל מעודד: מקום ב- 50% וכל הקהילה תכנס ליישוב ניצן וניצנים במכה אחת שתהיה בהגרלה ב-1.12 וזה לא קרה.

יגאל מעודד: כרגע המדינה אומרת תתנו לנו מכתב תנו איזה משהו שיתחייבו לכם.

יגאל מעודד: יש פה מכתב שכתוב מפורשות מיהונתן בשיא שאומר תשמר המסגרת הקהילתית.

יגאל מעודד: אני אקריא לך את הסעיף, הוא אומר מפורשות.

יגאל מעודד: לפני שנה.

יגאל מעודד: "תשמר המסגרת הקהילתית של נווה דקלים.

יגאל מעודד: היישוב ניצן יהיה ישוב הקבע של נווה דקלים".

יגאל מעודד: במפורש פה.

יגאל מעודד: "המדינה תעשה מאמץ לאפשר גם לתושבים הפרטים הוותיקים להשתלב במסגרת דיור הקבע בניצן בדרך של הקצאת מגרשים תמורת תשלום שיוסכם בעתיד.

יגאל מעודד: " דובר תמיד על מחיר שזה לא יהיה מחיר מלא, דובר על מחיר שיהיה דמי מקום, דיברנו על זה כל הזמן.

יגאל מעודד: כרגע המדינה עוצרת את זה.

יגאל מעודד: נכון להיום, כמו שאומרים, זה יכול להווה פתרון שאמרו לך, כשצביה נקש, המזכירה על יישובי הקבע, ואיתה אהרונסון דיבר שמה אמרו הכל ורוד שזה הולך להיות תוך, זה הולך להיות, אנחנו הולכים לפתור את הבעיה.

יגאל מעודד: אם זה, אם הבעיות האלה יפתרו, תדעי לך באמת זה יכול להיפתר ישוב הקבע בצורה מהירה מאוד.

יגאל מעודד: ניצן כרגע, כמעט התשתיות מוכנות והסכם הקבע לא פתור.

יגאל מעודד: אם יגיעו לזה אנשים יוכלו לבנות.

יגאל מעודד: כל יום שעובר, אנשים כמו שאמרו קודם, בונים את הבלוקים שלהם, בונים את הרעפים שלהם ובונים את הכל.

ליאור כלפה: עמירה, משהו באופן כולל.

ליאור כלפה: אני אומר את זה גם לאחד שהיה בתפקיד של יגאל לפני כן וכשיצאנו מהגוש אז נתנו עם אילן כהן ויהונתן בשיא.

ליאור כלפה: מאוד התחבטנו בשאלה לאן להגיע ולאן ללכת.

ליאור כלפה: זה לא סוג שחלקנו חשבו גם לאזורים אחרים בארץ.

ליאור כלפה: ללכת לאזורים אחרים.

ליאור כלפה: גם חיפשנו קצת אולי מקומות אידיאולוגיים כאלה ואחרים וההתחייבות לאורך כל התהליך הייתה שיהיה ניתן לשמר את המסגרת הקהילתית.

ליאור כלפה: כשאני מדבר לגבי, אני מדבר לשאר האזורים כולל הגולף כולל פרויקט ניצנים.

ליאור כלפה: לשמר את המסגרת הקהילתית וליצור מצב של העתק הדבק.

ליאור כלפה: כמו שאנחנו עושים במחשב העתק הדבק, לתת את האפשרות של העתק הדבק.

ליאור כלפה: הייתה פה התנהלות של משא ומתן ארוך של שנה וחצי שכל קהילה פה מסכמת 60 פגישות ברמה של מנכ"לים.

ליאור כלפה: של שלושה מנכ"לים: רוה"מ, שיכון ומנהלת סל"ע.

ליאור כלפה: 60 פגישות לפחות.

ליאור כלפה: כאשר כל התהליך הזה הלכנו דרך ארוכה מתוך הנחה, באנו עם רשימת דרישות מסוימות.

ליאור כלפה: רשימת הדרישות הצטמצמו והגענו אני חושב באזור של מרץ פחות או יותר, לאותם דרישות שהיו ברורות מאליו שהן זכות קיום של הקהילה.

ליאור כלפה: זאת אומרת קהילה יש לה כמה מרכיבים כדי להתקיים.

ליאור כלפה: חלק מהמרכיבים זה היה שהיא דואגת לחוליה החלשה שלה וזה איך אומרים?

ליאור כלפה: אף אחד לא ישאיר פצועים מאחור ושיהיה ברור.

ליאור כלפה: ואני אמרתי את זה גם לרענן דינור, אנחנו מבחינתנו, אם זה תמונת המצב, אתה יכול לשווק את ניצן כבר לציבור הרחב.

ליאור כלפה: אם זו ההחלטה שלך וזה אתה עומד אתה יכול כבר לשווק אותה היום לציבור הרחב.

ליאור כלפה: חד משמעית.

ליאור כלפה: ואני אומר בנושא הזה גם של החוליות החלשות בקהילה וגם של הדור הצעיר, במציאות שנוצרה כרגע, ברוך השם, הצעירים למשל אני מסתכל במושבים המצב הרבה יותר זה, הצעירים הם ממש בגיל 40-45 ונווה דקלים זה 35, 36.

ליאור כלפה: זה הצעירים היום.

ליאור כלפה: זו תמונת מצב שקהילה כיישוב קהילתי לא יכול להרשות לעצמו להגיע, בניגוד לעיר או מקומות אחרים, ליישוב שאין בו אוכלוסייה צעירה.

ליאור כלפה: ואם בנקודה הזו המדינה תעמוד ותתחפר כמו שזאב אלקין דיבר לפני כן, לצערינו הרב המציאות היא הרבה יותר עגומה ממה שחשבנו.

ליאור כלפה: אין דרך אחרת.

ליאור כלפה: שיהיה ברור.

ליאור כלפה: אין פה דרך אחרת.

ליאור כלפה: אם לא הולכים פה לפתרון, אם הקהילות במקומות שיוצאו קרי בניצן ניצנים והגולף, ולתת את המענה לשורות האחרונות שהגענו אליהם, אז אני חושב שאנחנו נמצאים במצב הרבה יותר חמור ממה שהיינו לפני כן.

אבי: בנושא של ניצנים, יש החלטת ועדת הכספים, מה שהזכיר קודם מוטי , שהכסף של החקלאות 30 מיליון שקל אט אט יעבור ואז הכל יסודר.

אבי: אז בנושא ניצנים, כסף לרכישת הקרקע, ספינת הדגל של מדינת ישראל בקטע של הפינוי של השיקום המפונים אושר לפני שלושה שבועות.

אבי: עד לרגע זה הכסף לא עבר.

אבי: וכשאת שואלת מה הבעיה?

אבי: בהתחלה אמרו לנו תשמעו גברת בשם רחל זכאי היא נסעה לחוץ לארץ, היא תחזור והכל יפתר.

אבי: לא יאומן... מישהו באוצר, עכשיו הוא נסע לחוץ לארץ, הוא חוזר היום מחר בעזרת השם זה יפתר.

אבי: מחר, אני לא רוצה לפגוע באף אחד פה כי אנשים עובדים קשה, מחר מנהלת סל"ע יוצאת לחופש שבוע ל- 5 ימים, 3 ימים.

אבי: על הכיפק זה מותר להם וזה בסדר גמור.

אבי: רק מה?

אבי: איפה הבעיה שלנו?

אבי: הכל ממשיך להתעכב.

אבי: ואני אגיד לך יותר מזה.

אבי: היינו בטוחים שהעסק הזה צועד לקראת פתרון.

אבי: יש החלטת ממשלה, לא החלטה שלי, החלטת ממשלה מגובה בהסכם, מה שנקרא הסכם ניצנים שכל פרויקט ניצנים הוא פרויקט שעובר לחוף אשקלון כברירת מחדל או לחילופין לרשות חדשה עצמאית.

אבי: לא זה ולא זה קורה.

אבי: לאחר שכל הוועדות של המומחים כולל הרשות, המועצה הארצית לתכנון ובניה החליטו לגבי פרויקט ניצנים.

אבי: יש החלטה שהפרויקט הזה, כל מרחב התכנון שלו עובר לחוף אשקלון קרי ועדת שיקמים.

אבי: משום מה זה לא מתבצע.

אבי: ניסינו להבין איפה זה נופל ואז התברר שהשר פשוט מעכב את החתימה שלו.

אבי: כיוון שהשר מעכב את החתימה שלו, בניגוד לדעתי להחלטת ממשלה, התוצאה היא שכל החומר זורם לאשקלון וכיודע לך אשקלון היא היחידה שהגישה בג"ץ נגד הפרויקט הזה, ומעכבת אותו בכל דרך שהיא.

אבי: והדבר הזה הוא פשוט לא יאומן, שמדינה מחליטה החלטות בלי לשתף אותנו, בניגוד להסכמים שהיא חתומה עליהם והכל מתנהל כרגיל.

אבי: וכולם שותקים.

אבי: בקטע הזה.

אבי: את יודעת מה?

אבי: אני יגיד לך יתרה מזו היום הזמין אותנו משרד התחבורה לדיון בנושא כבישים באתר ניצנים.

אבי: אני שמח, מבסוט, איזה יופי הולכים לקדם את הדברים.

אבי: מגיע לשם, על מה יושבים?

אבי: יש איזה, אני לא אנקוב בשמו של מיהו ומהו, יושב שם האיש הנכבד שהוא הבעלים של הפרויקט הזה, ובמה עוסקים?

אבי: משרד התחבורה נזעק חאמאס להגן על הזכויות של אותו בית אריזה וליצור דרך שכל המשאיות של בית האריזה הזה יעברו דרך פרויקט ניצנים.

אבי: דרך היישוב.

אבי: כל הסמיטריילרים האלה יכנסו לתוך היישוב, יעברו בתוכו.

אבי: אני נחרדתי, השתגעתם?

אבי: יש החלטה של כל הוועדות המקצועיות במדינת ישראל שהדבר הזה לא יתבצע.

אבי: דרך אגב ההצעה הזו עלתה כבר בעבר.

אבי: ומה שהדהים אותי, שמשרד התחבורה גם יושב שם ויושב לצידו כמובן הבעלים, היושב ראש, לא חשוב כרגע, של המפעל האדיר הזה והכל נראה כאילו זה הבית.

אבי: אני הייתי בטוח שבאים.

אבי: .

אבי: ומתברר שהולכים לדון על בעיות של בית אריזה של אדם מכובד מאוד במדינת ישראל.

אבי: ואני אומר שזה כבר חוצה כל גבול.

אבי: זה לא יכול להיות כדבר הזה.

אבי: שהיישוב, 700 יחידות.

אבי: פשוט לדעתי ירדו מהפסים לגמרי.

אבי: אני אומר לך קיימו ישיבה היום ואומר משרד השיכון חבר'ה זה לא הגיוני.

אבי: מה אתם רוצים?

אבי: יש החלטה בוועדות, יש החלטה במועצה הארצית שזו התוכנית.

אבי: גם משרד התחבורה בא ואומר חבר'ה זה לא הגיוני, אני רוצה לשנות את הכל.

אבי: ויושב שם הבעלים והוא מסביר גם איך לעשות את זה.

אבי: היו שם משרד התחבורה, משרד השיכון, מנהלת סל"ע, שיכון אדריכלים וכל הנציגים שלהם.

אבי: וזה פשוט אני אומר לך חוצה כל גבול.

אבי: אז אני מכבד את האנשים וזכותו להגן על הנכס שלו, וזכותו להגיד אני סוף סוף מתחיל לדאוג לדברים שלי אחרי שהייתי שנתיים בהשתתפות הממשלה ועשיתי המון טוב למפונים, אבל יש גבול לכל תעלול.

אבי: זה פשוט אני אומר לך, זה חוזר על עצמו בכל הכיוונים שאפשר רק להתייחס אליהם.

אבי: הילדים שלנו, הקטנים שילכו שם בכביש הזה, זה לא חשוב.

אבי: הוא אומר לי זה טבעי שאנחנו רוצים לסגור.

אבי: דרך אגב בגלל זה התחילה הבעיה, וכל הבעיה נוצרה בגלל שצריך לפתור את הבעיה שלו.

אבי: וצריך לחסום, זה בסדר גמור.

אבי: אין לי בעיה להמשיך לפתור את הבעיות שלו.

אבי: באמת.

אבי: אבל בגלל זה שכל הפרויקט מתעכב עכשיו ויחשבו מה עושים עם הכביש הזה.

אבי: אז אני חושב שפה כן הוועדה, שאלו אותי החברים תגיד לוועדה הזאת יש שיניים?

אבי: אז מעבר לרצון הטוב, ובאמת אנחנו יודעים שאת עושה מאמץ אדיר ותאמיני כל התשבחות מגיעות לך, בקטע הזה תגיד היא מסוגלת להגיד לממשלה סוף סוף.

אבי: ממשלה שלי מה את עושה?

אבי: וזו השאלה האמיתית כי אני חושב שכולנו, בעיקר אתם צריכים לזעוק את הדבר הזה מכל כיוון.

קריאה: משפט אחד ברשותך, אני אומר לך הניסיון.

קריאה: למדנו פה על התהליך בין החוק לבין המעשה.

קריאה: אני אומר לך גם בנושא פתרונות הקבע.

קריאה: כמו שנעשה בחוק פינוי סיני שהוקמו היישובים עין הבשור, מושב דקל, נתיב העשרה, חד נס בצפון, בחוק!

קריאה: ואז הפקידים עוברים לדום ומבצעים ולא מסתכלים עלינו כמו על איזה נדלניסטים שרוצים להקים איזה בית אני לא יודע מה.

קריאה: אנחנו מבקשים מה שלקחו מאיתנו לתת לנו, לא רוצים יותר.

קריאה: היה לי בית כזה, שיתנו לי כזה בית לא רוצה יותר.

קריאה: באותו מקום, באותה טופוגרפיה, באותם תנאים.

קריאה: חוקקו חוק שהוא נקרא חוק פינוי וביזוי שפה שוחקים אותנו, סוחטים אותנו...

קריאה: מתפקיד לתפקיד.

קריאה: צריכים להוביל לחקיקת חוק לכל האתרים שישנם בחוק.

קריאה: אם לזה.

עמירה דותן: הרי יכולתי לא להגיע ולהגיד לכם, שחוק, ונלמד מהחוק אבל אנחנו רוצים לראות.

אבי: אני רוצה שאנשים גם כן יבינו שכל הרצון הטוב לא יהיה, בסוף חוק הוא שיקבע.

עמירה דותן: תעסוקה.

דרור גמליאל: אנחנו היינו רוצים לבדוק בעיקרון, את האפשרות לדעת להבין את המשמעות באמת איך כולם מסתייגים מהמילה פיצוי.

דרור גמליאל: במהות של המילה פיצוי זה אמור להיות בתכל'ס אם למשל עלה לי שקל אני אמור לקבל שקל ו.

דרור גמליאל: אני שואל שאלה אחרת, האם ניתן לקבוע בחוק איזה פיצוי מינימלי למשפחה.

דרור גמליאל: כי יש למשל המצב אבסורדי מאוד, אני מניצנים דרך אגב, שיש שם משפחות שקנו בתים של הקבלן דימרי שעלה להם בסביבות 360,000 שקל.

דרור גמליאל: הפיצוי שהם הגיעו אליו במקסימום זה 369,000 שקל.

דרור גמליאל: שמתוך זה 320,000 שקל זה כל המשכנתא שלהם ועם מצב כזה לא יכולים לקנות קרקע, לא לבנות ולא לעשות כלום.

דרור גמליאל: האם ניתן קודם כל לגלם את המילה בפיצוי במשמעות של החוק.

דרור גמליאל: זאת אומרת שיהיה פיצוי.

דרור גמליאל: אם עלה לי שקל אני מקבל שקל ו, לא שקל מינוס.

דרור גמליאל: זה אחד.

עמירה דותן: ככל האפשר, מה שאני מנסה כאן כרגע שבמקביל לזה שישנה הצעת חוק שכולנו חתומים עליה, שזה 63 חברי כנסת חתומים עליה, אנחנו רוצים לראות כי גם חוק לוקח זמן, איך אנחנו בעצם לא מחכים עכשיו לתוך התהליך של החוק, שאנחנו רואים שגם בו יש כל מיני לקויות.

עמירה דותן: אפשר לפרש אותו כך או אחרת, אלא לראות דברים כדי שתוכלו לחזור לחיים נורמלים.

עמירה דותן: הרי זה היה הרצון שלו.

עמירה דותן: אפשר לחוקק חוקים מפה ועד להודעה חדשה.

עמירה דותן: אני חושבת אבל שהחוקים נשים אותם בצד ובואו נראה אופרטיבית איך אנחנו יכולים להניע את הגלגלים כמה שיותר מהר.

עמירה דותן: אבל בואו נתקדם עם הדברים שאפשר לעשות אותם כי אנחנו רואים שעם עוד קצת שיח ועם עוד קצת זה אנחנו מתחילים להבין אחד את השני ולהתקדם.

עמירה דותן: יותר מידי מאוחר יותר מידי לאט הכל בסדר.

עמירה דותן: אז בואו תעזרו לנו להניע את הגלגלים.

דרור גמליאל: גם בנושא התעסוקה וגם בנושא יישובי הקבע.

דרור גמליאל: אני לא מבין איך פקידי האוצר לא מבינים את זה אבל אתה מבין את זה.

דרור גמליאל: אם היום לא יעזרו ל- 500 המשפחות האלה הלא מחר הילדים האלה יהיו מסכנים ובסופו של דבר זה יפול על מדינת ישראל כרווחה והמדינה תוציא הרבה יותר כסף ממה שהיא חושבת לשיקום משפחותינו.

דרור גמליאל: מדובר באנשים שידעו לייצר בתנאים לא תנאים.

עמירה דותן: כל מילה מיותרת.

עמירה דותן: באמת.

עמירה דותן: תאמין לי שאני מבינה.

עמירה דותן: בואו נראה עכשיו את נושא התעסוקה אם יש נקודות כי ישב איתנו זיגדון, שאני לא רואה אותו כאן, הוא לא איתנו, אבל נתן לנו אז אני חושבת סקירה מאוד מאוד ממצה שלפיה בעצם דווקא הנושא של תעסוקה, לא של עסקים פרטיים, אלא של תעסוקה כתעסוקה זה אחד הדברים שכאילו מתקדם יפה.

עמירה דותן: אז בואו נראה מה המצב בשטח.

מוטי אלימלך: הוא אמר מתקדם.

מוטי אלימלך: הוא לא פה, הוא אמר ...50% מהאנשים שלא מועסקים.

מוטי אלימלך: זה צריך להגיד את זה בצורה ברורה.

עמירה דותן: נכון ואני גם אומרת שהעבודה שנעשית היום היא עבודה קשה.

מוטי אלימלך: להוציא את העלייה בחודשים האחרונים, אבל עדיין יש פער.

דבי: אני רוצה להתחיל דווקא מישיבה שמוטי ואני ישבנו כאן, בניצן.

דבי: שני פרויקטים שהצגנו באותה ישיבה, הגלריה העצומה שזה פרויקט של מפוני גוש קטיף תחת קורת גג אחת.

דבי: אנשים ביוזמתם קונים קונטיינרים, כל אחד מנסה איך שהוא, להמשיך את העסק שהיה זאת אומרת הם יכלו להמשיך את העסקים כאן להתפרנס בכבוד.

דבי: מה שביקשנו זה עזרה .

דבי: אמרתי להם אנחנו חוסכים לכם עלויות של קורסים.

דבי: כי לאנשים יש פה כשרונות, אנחנו לא צריכים הסבת מקצוע כי אנשים רוצים להתפרנס ממה שהם עשו.

דבי: וגם הבעיה של עסקים קטנים, מכולת, מסגריה, כל מיני חנויות כאלה שאנשים קונים אצלם.

דבי: יותר חשוב ממסגרות אנשים זקוקים לתעסוקה.

דבי: עכשיו יש מרכז מסחרי.

דבי: אנחנו כבר שנה שניה.

דבי: אנשים צריכים להתפרנס כאן ועכשיו שיש לנו יכולות.

דבי: אמרתי אנחנו לא צריכים... הייתה להם עבודה...

דבי: תן לאנשים את היכולת.

דבי: הייתה להם עבודה.

דבי: ישלמו שכר דירה, אף אחד לא אמר שאנשים.

דבי: .. יש פה עניין.

דבי: ..

דבי: אבל אם אני אתן לך אני צריך גם לתת לאחרים.

דבי: אמרתי אני לא תלויה באף אחד .

דבי: אז לגבי, אין להם כסף.

דבי: תממנו את הנושא.

דבי: אבל למשרד התעסוקה לא הייתה ישועה.

דבי: אנחנו כאן ישבנו בוקר שלם שרפנו לחינם.

דבי: אנחנו לא יכולים לעזור לכם.

דבי: היה עוד פרויקט נוסף של שירות תיקונים.

דבי: יש המון ליקויים בכל הקראווילות.

דבי: אבל יש כאן אנשים שיכולים לעבוד.

דבי: היה פרויקט כזה שדיברנו עליו.

עמירה דותן: אז אל"ף, אנחנו נחזור לרענן.

עמירה דותן: בי"ת, נחכה לתשובה מאדיאל.

עמירה דותן: גימ"ל, אני חושבת שזה קל מאוד ואני אומרת את זה עכשיו כאזרחית ולא כחברת כנסת, הייתי מאוד שמחה להביא הנה את החברה הישראלית לא כדי לתרום, כי אני שונאת את המילה לתרום, אבל אין ספק שחלק מהמעורבות של, כי אני חושבת שזה כיוון נהדר.

עמירה דותן: זה כיוון שבאמת לקחת את היכולות ולתת לזה רק את המקום, את השיווק שלכם, את הדברים שלכם והכל.

דרור גמליאל: בנושא התעסוקה, ברשותך, אני גם כן הייתי בעל מפעל באזור התעשייה ארז .

דרור גמליאל: כי אם אתה לא תקבל את הפיצוי בזמן, את החברים שלך גם.

דרור גמליאל: אם היה אפשר לפחות, במקביל לנושא החקיקה, לדאוג שכל הוועדות פשוט יזרזו את הוועדות שלהן.

דרור גמליאל: כי הוועדות משחילות שם דברים, ועוד איזו מקדמה קטנה, ועוד איזה וועדה כזאת או אחרת.

דרור גמליאל: אני שנה וחצי גם כן יצאתי מאזור התעשייה ארז, קיבלתי שלוש מקדמות.

דרור גמליאל: .

עמירה דותן: אנחנו לא באים הנה רק כדי למלא את הזמן שלנו כי אין לנו משהו אחר לעשות.

עמירה דותן: אנחנו מבקשים להיות עם היד על הדופק ביום יום, שעה שעה.

עמירה דותן: אנחנו לא יכולים לדעת שזה לא קורה.

עמירה דותן: אז כשזה לא קורה אחרי מה שסיכמנו בבקשה לעדכן אותנו.

דרור גמליאל: כל המטרה של המנהלת היא לסייע לנו, במקום זה הם מחפשים תתי סעיפים איפה להקשות עלינו.

דרור גמליאל: הגענו אפילו למצב שהגענו לבית משפט בכל מיני סעיפים.

עמירה דותן: אבל אני שוב, אני אומרת המילים האלה הן גדולות מידי, רחוקות מידי.

עמירה דותן: אין לי מה לעשות איתם.

עמירה דותן: אם יש איזה בעיה ספציפית אז בבקשה.

עמירה דותן: כל אחד יפנה אלא אם הוועד מייצג אתכם.

עמירה דותן: זאת אומרת אמירות כלליות זה נורא טוב לפוליטיקאים.

עמירה דותן: אני עדיין לא שם, אני אמנם חברת כנסת אבל אני לא רוצה.

עמירה דותן: האמירות הכלליות האלה הם באמת אני עייפה מהם.

עמירה דותן: אני רוצה לראות נקודות ספציפיות.

יוסי נוימן: את הסיפור של המרכז מסחרי.

יוסי נוימן: הרי מרכז מסחרי פותר לשני הצדדים: לאלה שהיו בעלי עסקים יכולים להקים את העסקים שלהם מחדש ואלה שפה מתגוררים יכולים לקבל את השירות שלהם פה.

יוסי נוימן: זה משני הצדדים.

יוסי נוימן: כבר לפני שנה זה עבר לענייני ההתפתחות וועדה אישרה תקציב למבנה של 12 חנויות שיוקם כאן בניצן.

יוסי נוימן: מסתבר, יצא כבר מכרז ויש קבלן זוכה, שהקבלן הזוכה ידע בדיוק איזה מבנה הוא הולך לשים ואז מסתבך כל הדבר הזה ולמה, משום שבהיתר בניה שנעשה שם, שכחו לכתוב מסחר.

יוסי נוימן: כתבו תרבות, מגורים ושירותי דת ושכחו להוסיף את המילה מסחר.

יוסי נוימן: מה שקרה היום שהמינהל מקרקעי ישראל אחרי שאמרתי ועדת שרים כבר אישרה את התקציב, יש קבלן והכל וזה כבר לפני שנה, מינהל מקרקעי ישראל מתנגד להקים פה את המרכז מסחרי.

יוסי נוימן: אז בעצם הוא מתנגד.

יוסי נוימן: הוא אומר תשלמו לי בבקשה עבור הקרקע סכום לא קטן בכלל ואני אתיר לכם להקים שם מרכז מסחרי.

יוסי נוימן: אז למשרד השיכון לשלם את ההפרש הזה, למשרד ראש הממשלה כנראה לא היה מספיק זמן לטפל בדבר הזה, אנחנו נמצאים שנה אחרי שיצא מכרז למרכז מסחרי ועדיין לא מקימים פה מרכז מסחרי שיש לזה כבר תקציב, יש כבר קבלן זוכה בגלל שורה שחסרה בהיתר של מינהל מקרקעי ישראל.

יוסי נוימן: וזה דבר שלא יעלה על הדעת שיד ימין לא מבינה מיד שמאל ולא מסוגלים לצאת ידי חובה.

יוסי נוימן: תראי לאן זה הגיע לאיזה אבסורד.

יוסי נוימן: אדוני ראש המועצה תן לי להסביר עוד משהו.

יוסי נוימן: אני אומר אולי משהו שאסור לי להגיד אבל ראש המועצה אמר תתנו לי אני אקים אותו בלי היתר שיכניסו אותי... שלא משרד השיכון יקים את זה.

יוסי נוימן: איפה נשמע דבר כזה שאנחנו היום שנה וחמישה חודשים פה באתר ויש לזה כבר תקציב ויש קבלן זוכה ובגלל שהמינהל מתנגד כי אין מי שישלם את ההפרש לדבר הזה.

עמירה דותן: אני מבקשת.

עמירה דותן: אם עד יום ראשון לא חותמים אנחנו נוציא מכתב מטעם הוועדה עם כל מה ששמענו כרגע על וועדת השרים, על האישור, על המכרז, על הקבלן על הכל ומבקשים ב – dead line לקבל תשובה.

עמירה דותן: אני חושבת שגם מנהלת סל"ע.

עמירה דותן: מי יודיע לי עד סוף השבוע אם זה קיים או לא קיים?

עמירה דותן: ליאור.

שעיה ירון: בנושא התעסוקה.

שעיה ירון: כמו שהמנהלת ציינה והתבדתה שהיא יודעת למשוך את הדברים ומשכה את הדברים ומנסה לחזור בתשובה עכשיו, אני חושב שבמקום המנהלת ובמקום עמי חמקני שהוא היה פרשן ועשה לנו רק רע ושמות בפרשנות השונה שתמיד הוא אמר בנושא תעסוקה, והמנהלת בנתה ותוקצבה בסכומי עתק, שינוי של אנשים כדי לנסות לפתור לנו את הבעיות, כדי לפתור את הבעיות גם של המנהלת ותחליף את המנהלת ותחליף את התעסוקה זו ועדה טכנוקרטית.

שעיה ירון: הרי איך הם לא מתביישים שהחברים האלה עזבו באיזה שהוא משרד טכנוקרטי מתמצא בעניינים.

שעיה ירון: בושה וחרפה.

שעיה ירון: צריכים להקים ועדה טכנוקרטית.

שעיה ירון: לגבי התעסוקה הכללית של אנשים.

שעיה ירון: אנחנו המונים ויודעים לפתור את הבעיות הרבה יותר טוב מהם.

שעיה ירון: הם מקשים ואנחנו נתקלים בפקידים רעים שכל עניינם זה לרשום וי וסטטיסטיקות מה הם עשו למענינו.

עמירה דותן: אני מניחה שזה לא אדם אחד אלא כמה אנשים.

עמירה דותן: אתם יודעים יותר טוב מה הם צריכים לעשות.

שעיה ירון: אנחנו נפתור את הבעיות.

שעיה ירון: מפני שהבעיות, אנשים, אני לא יודע בהתחלה אישורים, ונקבל דמי קיום בסוף אמרו אין דמי קיום על אף ההוראה של יועץ השר לתת דמי קיום הפקידים.

שעיה ירון: שאנשים שלנו יקבלו את התקצוב המתאים לכך וכך אנחנו גם נגדיל את מספר האנשים שמועסקים בתעסוקה ויפתרו פרטני.

ליאור כלפה: לקחת אנשים לטובת התקציב, תעסוקה מקומיים אך ורק מקרב הציבור שלנו ולכן יש היום בשרות התעסוקה שישה אנשים מקרב האוכלוסייה שלנו וזה נגמר ב- 31 לדצמבר 2006.

ליאור כלפה: כל הנושא הזה נגמר.

ליאור כלפה: בנוגע לתמ"ת, בהקשר לקורסים שהופסקו ולשמחתי הרבה היום מישהו דאג להחזיר אותם, הנושא הזה כרגע נמצא בדיון בלשכה המשפטית של התמ"ת כך הנושא הזה יופעל למשך של חצי שנה נוספת על מנת לתת מענה למשה לדבר.

ליאור כלפה: הוא אומר עם כל הכבוד לאותם אנשים שבאים יושבים במשרד, אני מבקש להטיל את האחריות על אנשים מקרב האוכלוסייה.

ליאור כלפה: זאת אומרת לבנות מנגנון פנימי בשטח, או מעין קבלן משנה של משרד התמ"ת בנושא הזה.

ליאור כלפה: אני מבין אותך נכון?

קריאה: נחזור רגע אחורה לנושא של יישובי הקבע.

קריאה: היות ואנחנו צופים, שבמקרה הטוב עוד שנתיים יכנסו הביתה, זה במקרה הטוב, אנחנו באוגוסט מסיימים שנתיים שכירות של המגורים.

קריאה: אף אחד פה לא נתן את הדעת מה יקרה הלאה.

קריאה: הסימפטום של המרכז המסחרי, יש לו השלכות רוחק לכל המגורים פה.

קריאה: יש ויכוח גדול בין משרד השיכון, משרד הביטחון מי פה מי לא פה.

קריאה: התושבים כבר בחודשיים האחרונים מתפוצצים להם ...

קריאה: משהו שהוא לא בא היום ולא ידוע.

קריאה: המועצה שלנו ברוך השם עושה הרבה מאוד פעולות של ניקוזים, מדרכות דברים שהם בכלל לא צריכים לעשות.

קריאה: מי שצריך לעשות זו המדינה או שיתקצבו את המועצה.

קריאה: לא עושים את הדברים האלה.

קריאה: מישהו צריך לדעת, אני מעדיף להגיד עכשיו, בעוד שמונה חודשים באוגוסט תבוא המנהלת פה מי מטעמה אני לא יודע.

קריאה: אני אישית כבר מוכן.

אליעזר יעקב: בנושא של התקציבים של מדינת ישראל ב- 31.12.

אליעזר יעקב: ב- 1 לינואר, נכון להרגע, אנחנו מדברים על העשירי בדצמבר לא סגור נושא של תקציב של מענק האיזון של המועצה שזה קרי שירותים פה לתושבים, לא סגור הנושא של תקציבי הרווחה.

אליעזר יעקב: משום מה החליטו שמקצצים את התקציבים האלה.

אליעזר יעקב: יש תקציב שנקרא תקציב חברה הוא נמצא במסגרת מנהלת סל"ע שנכון להרגע הוקטן משנה קודמת.

אליעזר יעקב: אבל זה ידוע, התקציב הוקטן צריך להיות קורלציה בסך הכל במאזן הזה והתוצאה היא כרגע שמי שאמור, אמון ואמור לתת את השירותים האלה יתקשה מאוד מהראשון לינואר להפעיל את הדברים האלה.

אליעזר יעקב: וזה חשוב לדעת.

אליעזר יעקב: הזמן מתקרב, אין שום פתרון.

עמירה דותן: מה אמרת לגבי רווחה?

ליאור כלפה: בנושא הזה של רווחה, אז באמת הודות לפעילות של הוועדה אחרי הישיבה איתך אז התקנים לעובדים הסוציאליים קיבלו הארכה.

ליאור כלפה: מן הסתם קיבל כבר אישור מהמחוז או מהמשרד בירושלים עד אוקטובר 2007.

ליאור כלפה: האמת שחבל שזה עוד פעם עד אוקטובר כי לא הוא לא יכול לקחת אנשים לתקופה ארוכה, הוא לא יכול להתחייב.

ליאור כלפה: אבל קודם כל התקדמנו בזה, וזה באמת ישר כוח.

ליאור כלפה: מה שאליעזר ציין היו שני תקציבים נוספים במסגרת תוכנית ההתנתקות לרשויות הקולטות, ולסייע לרשויות הקולטות להפעיל את האתרים הזמניים.

ליאור כלפה: זה א' מענקי איזון, כי בכל זאת הרשות קלטה פה מסה של תושבים כדי לסייע לה לפעילות הטיפולית וכדומה, מועצת נוער וכדומה והתקציבים האלה בארבע חודשים של 2005.

ליאור כלפה: היו תקנים ב- 2006.

ליאור כלפה: יש חוסר בהירות לגבי 2007.

יוסי דהרי: שמי יוסי, כמו שהזכרתי פה בהתחלה ואני אחראי פה על יחידת הנוער.

יוסי דהרי: זה כל הנושא של החבר'ה שעומדים להתגייס לצה"ל.

יוסי דהרי: והובטח לנו גם על ידי המדינה וגם הצבא עוד בתחילת הדרך שכל בעיה או כל קושי מסוים שיווצר בקרב בני הנוער שאמורים להתגייס יטופל על ידי הצבא או כל גורם שהוא מטעם המדינה.

יוסי דהרי: לצערנו, יש לנו הרבה מאוד מקרים, אני מטפל היום ביותר מ- 50 מקרים של חבר'ה שבהתחלה לא רצו להתגייס והיה קשה מאוד להחזיר אותם.

עמירה דותן: זה גם קרוב לליבי וגם חשוב לי אני מבקשת מאוד לא בתור ועדה לדבר איתי כמה שיותר מהר כולל כל הבעיות.

עמירה דותן: מהר מאוד כי אין ספק שהשירות הצבאי יכול לעשות.

עמירה דותן: אז, לא רציתי לפתוח את זה כאן, כי רציתי אחר כך לגשת אליו בנפרד.

עמירה דותן: אבל אם יובל, תתאמו ביניכם מהר מאוד או להעביר לי את הרשימה ונדבר בטלפון כי כל יום פה שעובר הוא לא טוב.

יעקב מזרחי: עמירה, תעסוקה.

יעקב מזרחי: שוב אני היום המועצה של המעסיקים הגדולים בנושא הזה.

יעקב מזרחי: הנושא של חוסר בתקצוב של המועצה, זה שאנחנו לא יכולים לבנות כי אין לנו שום תקציב מוניציפלי.

דבי: כמה מתוכם תושבי גוש קטיף?

יעקב מזרחי: אך ורק.

יעקב מזרחי: אני מתריע על הדבר הזה כבר שבעצם המהלך הזה שבו מכריעים את המועצה בעצם, נכון להיום אנחנו נמצאים בגרעון תקציבי של 3 מיליון שקל מצב שאנחנו לא נשלם משכורות, מילא כבר היישוב הישן הועבר להיקף של פי שניים ביישוב כאן ואת הדברים האלה צריך לדעת.

יעקב מזרחי: הייתה גם התחייבות של משרד המסחר והתעשייה לעזרה לגבי כל עובד שנקלט וזאב טיפל בזה בזמנו וזה לא הסתיים.

יעקב מזרחי: זה כלל בתוכו גם התחייבות של המועצה להעסיק את התושבים חמש שנים עם קציר שהוא ראש מועצה והגזבר.

יעקב מזרחי: זה נושא שזאב התחייב לטפל בו אני מקווה שיוציא אותו מהכוח אל הפועל.

יעקב מזרחי: והנושא התקציבי שזה כבר מעייף לדבר עליו.

שמעון כהן: יש תקדים בעין צורים שאכן נוצר לזה חוק ואישרו את זה.

שמעון כהן: אני פשוט מבקש, תקלו עלינו, תקלו עלינו כוועדה אד הוק.

שמעון כהן: את העניין הזה פעם אחת לבוא ולהגיד כל מה שנעשה, לפחות את זה נאשר.

שמעון כהן: למצוא לזה פתרון שאפשר יהיה להכיר בזה.

שמעון כהן: אין לנו את הכוח להתמודד ואני לא חושב שאני מסוגל.

מוטי אלימלך: שיהיה פתרון לגבי הקראווילות.

שמעון כהן: שיגידו את זה ככה.

שמעון כהן: שיגידו כשנפנה את הקראווילות.

שמעון כהן: שיגידו את זה.

עמירה דותן: טוב שאמרת את זה.

עמירה דותן: חברים, תודה רבה.