ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 117, 2006-12-13 09:00

משה שרוני: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

משה שרוני: הנושא: הצעה לסדר היום (דיון מהיר) סכנת סגירה של חברת "בית הקשיש" בקרית שמונה של חברת-הכנסת שרה מרום-שלו.

משה שרוני: שרה, בבקשה:

שרה מרום שלו: נודע לי שסגרו את בית הקשיש בקרית שמונה.

שרה מרום שלו: בקרית שמונה עד כמה שידוע לי, יש כ-500-600 קשישים שחלקם גם מקבלים ארוחה ליום ושירותים נוספים.

שרה מרום שלו: איך במקום כמו קרית שמונה, סוגרים לאנשים כאלה את בית הקשיש?

שרה מרום שלו: אין להם שום מקום לפנות אליו פרט לבית הקשיש.

שרה מרום שלו: יש אפילו כאלה שמקבלים את הארוחות שלהם בביתם.

שרה מרום שלו: זה נוצר מגירעון גדול של בית הקשיש.

שרה מרום שלו: בנוסף זה יש כ-30-40 עובדים, שלא קיבלו משכורות במשך ארבעה חודשים.

שרה מרום שלו: מי שחייב שם זה העירייה ומוסדות נוספים כמו- מח' הרווחה וביטוח לאומי שהם משלמים בשביל 54 קשישים.

שרה מרום שלו: עיקר הכסף הוא של הרשות המקומית.

שרה מרום שלו: אנחנו רוצים לדעת איך כל זה קרה ולמה נוצרו חובות כאלו שבגללם היו חייבים לסגור את המרכז.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: מר משה מלכה, בבקשה:

משה מלכה: בוקר טוב.

משה מלכה: אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם.

משה מלכה: בקרית שמונה יש כ-2,200 קשישים שמתוכם נהנו מכל השירותים הנפלאים שתמיד סיפקנו בערך 1,000, 1,500 קשישים שכ-25 אחוז מהם הם עולים מחבר העמים, מהעלייה האחרונה.

משה מלכה: אנחנו עושים פעילויות רבות שלא תמיד יש להן מענה תקציבי מצד המשרדים.

משה מלכה: אבל מענים לקשישים אנחנו חייבים לתת.

משה מלכה: אנחנו לא משופעים.

משה שרוני: אדוני, אנחנו מדברים בנושא סגירת בית הקשיש, יתר הדברים לא מעניינים אותי, מעניין אותי נושא זה, על זה אנחנו דנים היום.

משה מלכה: העמותה צברה גירעון בעקבות פעילויות שהיא עשתה.

משה מלכה: התקציב היה אמור לכסות את הפעילויות.

משה שרוני: מי היה צריך לכסות ?

משה מלכה: כמה גופים: אש"ל, ביטוח לאומי, הרשות המקומית.

משה מלכה: הרשות המקומית אמנם הקציבה תקציבים אבל כנראה שבשנים האחרונות איננה יכולה.

משה שרוני: אתה אל תצדיק.

משה שרוני: מי היה צריך להשתתף, זה הכל.

רן כהן: בית הקשיש הוא בסדר העדיפויות האחרון של תקציבי העירייה?

משה מלכה: אני לא הייתי אומר.

משה שרוני: ה"ניהול" שם יוצא מן הכלל.

משה שרוני: מה סך הכל הגירעון?

משה מלכה: הגירעון התקציבי של העמותה הוא בסביבות 900 עד מיליון ₪.

רן כהן: זהו, בשביל זה סגרו?

משה מלכה: שזה בעצם לא רק המשכורות של העובדים והתנאים הסוציאליים שלהם, גם השירותים שהם נותנים כגון חובות לספקים.

משה שרוני: זה כלול בתוך המיליון הזה?

משה מלכה: כן, כל הספקים, כולל משכורות העובדים.

משה שרוני: מה החוב של העירייה לעמותה?

משה מלכה: החוב של העירייה הוא כ-200, 250 אלף ₪, שאני מקווה שייפרע בזמן הקרוב.

משה שרוני: ראש העיר לא הגיע.

רן כהן: הנציג שלו?

וילמה מאור: אנחנו הזמנו את ראש העיר והוא הנציג שלו.

משה שרוני: כן, מר שאול צור, בבקשה:

שאול צור: משרד הרווחה שותף ביחד עם המוסד לביטוח לאומי למימון שוטף של זקנים שמגיעים למרכז היום בקרית שמונה.

שאול צור: המוסד לביטוח לאומי עושה את זה באמצעות גמלת חוק ביטוח סיעוד לזקנים שהם זכאי חוק ביטוח סיעוד.

שאול צור: משרד הרווחה עושה את זה באמצעות תקציב מיוחד לנושא הזה.

שאול צור: בגדול, השאלה היא, למה נסגר מרכז היום! המרכז היום נסגר בגלל גירעון גדול מאוד, שלא מאפשר תשלום לספקים ולא משכורות לעובדים.

שאול צור: וכשאין תשלום לספקים, אז כל ההתנהלות היומיומית של המרכז פוסקת וזה כולל את הארוחות שאת מדברת עליהן, ואגב, הם מקבלים גם בבוקר, גם בצהרים וגם ארוחת עשר.

שאול צור: עובדים שם לא קיבלו גם במשך תקופה לא קטנה, אולי אפילו שנים, את כל התשלומים שמגיעים להם עבור פנסיה וכו' וכו'.

רן כהן: מי החליט על הסגירה?

שאול צור: בעיקרון ברגע שאתה לא יכול לשלם כסף לספקים ועובדים לא מקבלים משכורות, העסק נעצר לבד.

רן כהן: תאמין לי, לא נולדתי היום, אפילו לא בכנסת.

שאול צור: רן, זה לא אנחנו.

רן כהן: מי מחליט על סגירה?

רן כהן: מישהו צריך להחליט על סגירה, בימ"ש, ראש העיר, מנהל הבית?

שאול צור: עמותה היא גוף משפטי עצמאי.

שאול צור: יש הנהלת עמותה שבשלב מסוים החליטה להתפטר.

שאול צור: כשהם ראו שיש גירעון כזה ענק, הם נבהלו מהעסק.

שאול צור: אין להם שום מקורות.

שאול צור: אנחנו, בשיתוף עם המוסד לביטוח לאומי מעבירים תשלומים שוטפים עבור הזקנים במקום.

משה שרוני: כמה כסף אתם חייבים לביטוח הלאומי?

שאול צור: קודם כל, אני משרד הרווחה.

משה שרוני: משרד הרווחה?

שאול צור: ביטוח לאומי לא חייב.

רן כהן: כמה משרד הרווחה חייב?

שאול צור: אז ביטוח לאומי לא חייב ומשרד הרווחה לא חייב.

שאול צור: אנחנו משלמים מדי חודש לחשבון של העמותה עבור הזקנים שהם מטופלים במרכז היום.

שאול צור: אחרי הסגירה לא משלמים, ברגע שזקנים לא מגיעים למקום, אין למי לשלם.

משה שרוני: כמה זמן משרד הרווחה ידע שכל הנושא הזה כושל לגמרי?

שאול צור: כבר לפני שנתיים יחד עם המוסד לביטוח לאומי עשינו שם ביקור והתברר שהיה גירעון אז של 500 אלף.

שאול צור: עובדים פנו אלינו בתלונה שהם לא מקבלים משכורות, נציגי מועצת הפועלים.

שאול צור: כבר אז הודענו שאם לא יהיה שינוי דרסטי בעניין – אנחנו מפסיקים לעבוד עם המסגרת.

רן כהן: אדוני, לא נעים להגיד לך, הבעיה היא של הקשישים, זה לא אתם, זה גם לא האגודה.

שאול צור: היינו כאמור לפני שנתיים, בנינו יחד עם אש"ל ויחד עם ביטוח לאומי, איזושהי תכנית הבראה, העסק התחיל להתגלגל ונראה לנו שהוא עולה על דרך המלך.

שאול צור: ופתאום לפני כשלושה-ארבעה חודשים התחלנו לשמוע שוב שיש בעיה רצינית, שעובדים לא מקבלים משכורות, שאין תשלומים לספקים.

שאול צור: ואז זה הגיע לנקודה שלא התאפשר להמשיך.

שאול צור: העמותה כנראה הבינה שהיא לא יכולה להמשיך יותר להתנהל במצב הנוכחי, כי אין, כאמור, כספים לספקים.

שאול צור: אוכל לא מגיע.

שאול צור: כדי להרגיע את חברת הכנסת הנכבדה, כ-50 אחוז ממבקרי מרכז היום בקרית שמונה, מוסעים חמש דקות משם למרכז יום במועצה אזורית גליל עליון.

שאול צור: יש שם היום כ-23 זקנים שמקבלים שירות.

שאול צור: הגענו להסכמה עם מועצה אזורית גליל עליון, שכל זמן שמרכז היום בקרית שמונה סגור, יאפשרו להם להמשיך לקבל את השירות שאת מדברת עליו, של ארוחות, רחצה וכל הטיפול האחר.

שרה מרום שלו: מי מסיע אותם לשם?

שאול צור: מרכז היום במועצה האזורית גליל עליון.

שאול צור: שאר הזקנים שבינתיים לא רוצים להצטרף לתכנית הזאת, מקבלים שירותים טיפוליים בבית, כל אלה שזכאים לגמלת חוק ביטוח סיעוד.

שאול צור: כאשר ייפתח מרכז היום מחדש, אפשר יהיה להציע להם בהחלט תכנית מחודשת במרכז היום בקרית שמונה.

משה שרוני: תודה.

משה שרוני: מר פסנטין, בבקשה:

ברוך פסנטין: אני התבקשתי ע"י אש"ל לבדוק את המצב בקרית שמונה, לבחון את הפעילויות של העמותה ולבדוק מה המצב הכספי שלה.

ברוך פסנטין: אכן הגירעון מצטבר, החובות המעיקים בסה"כ של בין 900 למיליון ₪ פלוס מינוס, נבעו מניהול לא נכון בשנים 2001 עד 2004.

ברוך פסנטין: העמותה נכנסה לכל מיני פעילויות שגרמו לה הפסדים כספיים.

ברוך פסנטין: באותן שנים הם צברו מיליון ₪ הפסדים.

ברוך פסנטין: תקופת המלחמה יצרה בעיות נוספות והיו דברים מקרים, אבל באופן עקרוני כיום עיקר הפעילויות הגרעיניות של העמותה הן מאוזנות.

ברוך פסנטין: לדעתי מה שצריך לעשות בעמותה, זה להגביל את הניהול השוטף.

ברוך פסנטין: הדבר הזה יביא לצורת התנהלות טובה.

ברוך פסנטין: אם תיפתר הבעיה של הגירעון המצטבר המעיק, אני חושב שהעמותה נמצאת במצב שהיא יכולה להתרומם ולתפקד כמו שצריך.

ברוך פסנטין: אש"ל נתנה לעמותה הלוואה של 220 אלף ₪ כדי לאפשר לה לנשום קצת.

ברוך פסנטין: הם הזרימו את הכסף במשך שנתיים.

רן כהן: אבל החוב של ה-900 עד מיליון, הוא למרות ה-220 אלף, או שזה מוריד את החוב מ-900 ל-700 אלף.

ברוך פסנטין: לא, החוב השוטף כולל את החוב לאש"ל.

רן כהן: אבל זה חוב, זה הלוואה, זה לא מעיק היום, המרכז יכול לתפקד כפי שאתה אומר.

ברוך פסנטין: כן, אבל מצד שני העירייה חייבת כרבע מיליון ₪ שהיא עדיין לא העבירה, נכון להיום.

ברוך פסנטין: משרד הרווחה חייב כ-100 אלף ₪, וזה נובע, מבעיות שהיו בעמותה, לא קיבלה אישור ואז משרד הרווחה אמר, בלי שום העתקים, אני לא יכול להעביר לך כספים.

שאול צור: אתה טועה.

ברוך פסנטין: יכול להיות שאני טועה, זה מה שאמרו לי.

שאול צור: מה שקשור לאישור הפעלה, מרכז יום מקבל את כל הכסף.

שאול צור: התשלום שאתה מדבר עליו זה תשלום שהועבר לרשות המקומית עבור תכנית אחרת שנקראת: "שכונה תומכת", שהעמותה הסכימה לבצע אותה עבור הרשות המקומית.

שאול צור: הכסף הועבר לרשות ונמצא שם בחור השחור.

שאול צור: המשרד לא חייב.

וילמה מאור: אז זה נכנס לסכום של ה-250 אלף.

שאול צור: זה בנוסף.

משה שרוני: זה שהממשלה מתנערת תמיד, נותנים לעמותות לטפל במקום שהמדינה תטפל בזה, זו הבעיה הרצינית ביותר.

משה שרוני: מה אומר נציג ההסתדרות?

מנחם פרימן: אנו סבורים שקודם כל צריך לעשות את כל המאמץ שהמוסדות שחייבים לעמותה, יואילו בטובם להכניס את היד לכיס ולשלם.

מנחם פרימן: יש לשער שצריך לתת משקל מסוים גם לסבל של הזקנים בזמן המלחמה.

מנחם פרימן: אני מציע פשוט לעשות מאמץ ולפתוח מחדש את מרכז היום לבית הקשיש.

משה שרוני: השאלה הנשאלת, אם העמותה נכשלה, אותה עמותה צריכה להיות עם אותם אנשים, צריך שתהיה שם רוויזיה כזו שעוד לא היתה.

משה שרוני: אולי צריכים לעשות רוויזיה גם בעיריית קרית שמונה, שהם לא דואגים לזקניה, אין לה זכות קיום בכלל.

משה שרוני: נציג הביטוח הלאומי ישנו כאן היום?

משה שרוני: לא הגיע, כל הכבוד.

משה שרוני: מר רן כהן, בבקשה:

רן כהן: אדוני היו"ר, זה נראה לי ממש מחדל ברמה הקשה ביותר.

משה שרוני: אני מתרשם שהעניין הזה כמו בעיירת כתריאליבקה, בדיוק.

רן כהן: אם יש מקום במדינה הזאת בו כל שר וכל מנכ"ל משרד, צריך להיות הכי רגיש במיידי, זה קרית שמונה.

רן כהן: היום גם בשדרות.

רן כהן: אני זוכר כשהייתי שר התעשייה והמסחר.

רן כהן: הייתי שם באותו יום שנפלה קטיושה ופתרתי את הבעיות.

רן כהן: איפה מנכ"ל משרד הרווחה?

רן כהן: זו האחריות שלו.

שאול צור: שר רווחה, בבקשה.

רן כהן: שר רווחה אין, אבל מנכ"ל.

משה שרוני: יש מנכ"ל הוא צריך לנהל את כל הנושאים האלה.

משה שרוני: זה תלוי במנכ"ל ולא בשר.

רן כהן: אגב, רה"מ אמר לפני חודש בכנסת, "יש לנו שר רווחה הכי טוב בעולם", אז מיהו?

רן כהן: לא יכול להיות מצב שבו קשישים בקרית שמונה יזעקו.

רן כהן: אדוני היו"ר, עלינו לקבוע עם מנכ"ל משרד הרווחה שידווח לנו תוך שבועיים איך הוא פותר את העניין.

משה שרוני: למה שבועיים?

רן כהן: שבוע.

משה שרוני: למה אתה נותן כל כך הרבה זמן?

רן כהן: אני אשמח לכל מועד שאתה תקבע.

משה שרוני: בנושא גמלאים, אני לא סבלן בכלל.

רן כהן: 48 שעות, בסדר גמור.

משה שרוני: אני רוצה שתוך שבוע ימים ידווח מה עושים בקרית שמונה, שכל הקשישים יחזרו למוסד ולא לטלטל אותם לתל-חי ולשום מקום אחר.

דוד כהן: ברוך עשה בשבילנו את הבדיקה.

דוד כהן: אנחנו עושים את כל המאמצים באמת בכדי שהעמותה תפעל.

דוד כהן: מה שקרה זה שמסיבות לא ענייניות היו שינויים בעמותה, כי למעשה כפי שדווח לנו, המערכת היום מאוזנת, ההפעלה מאוזנת.

דוד כהן: יש לה גירעון שנצטבר משנת 2002 ובניגוד למה שנאמר, לפני שנה או שנתיים שיש 500 אלף, מסתבר לנו שכבר אז היה מיליון, הם פשוט לא ידעו את זה.

רן כהן: זה המחדל הגדול, כי אם ידעו לפני שנתיים ולא ידעו לכסות את החוב, אז השאירו גיבנת על מרכז הקשיש, זה ניהול מטומטם, סליחה על ההגדרה.

דוד כהן: ולכן על סמך זה אנחנו נתנו להם הלוואה, שבחלקה היא הלוואה עומדת ולפי הדיווחים שהיו אז ע"י היו"ר, המערכת לא רק שהיא מאוזנת, אלא גם היתה רווחית במידה מסוימת.

דוד כהן: כך שהוא התכוון להחזיר את החוב הן לספקים, הן למבטחים ולכל גוף שנדרש.

דוד כהן: תקופת ההתפטרות, היא הנקודה בה הכל החל, כי גם מאז לא שולמו כספים למבטחים, לא שולמו המשכורות.

דוד כהן: אנחנו מנסים עכשיו לדאוג שהעמותה תתחדש בניהול נכון, אנחנו משתדלים לתת להם את העזרה.

דוד כהן: מנכ"ל המשרד לגמלאים, מאיר חזן, יעשה אף הוא מאמץ לעזור בכיסוי החוב.

דוד כהן: גם אש"ל מחפשת את הדרך.

משה שרוני: מאיר חזן לא יכול לכסות את החוב.

משה שרוני: אולי הוא יכול מהכיס שלו.

דוד כהן: אני מצטער לשמוע.

דוד כהן: בכל אופן אנחנו מנסים לחפש את הדרכים.

רן כהן: רק שלא יפנו לגייאדמק, תעשו לי טובה.

דוד כהן: לכן בדקנו עם רואה-חשבון.

דוד כהן: הבדיקה היתה חשובה לנו.

דוד כהן: הנהלת אש"ל מורכבת מנציגי משרד הרווחה, ביטוח לאומי והג'וינט, והיו חברים שהתנגדו לבדיקה ואמרו שהם לא רוצים כסף טוב על כסף רע, רוצים לדעת, כאילו יש שם איזשהו חוב שכל כסף שניתן מחלחל.

דוד כהן: אני מקווה שבעקבות הדוח של רואה-החשבון שמראה שבעצם החוב נגרר משנת 2002, שיימצאו פתרונות.

דוד כהן: במקביל אנחנו מנסים לחפש פתרונות לניהול תקין של העמותה.

דוד כהן: אני רוצה לציין שהעמותה מפעילה לא רק את מרכז היום, היא מפעילה קהילה תומכת, היא מפעילה בתים חמים והיא מפעילה תכנית בשיבה טובה.

דוד כהן: המון כספים אנחנו העברנו, והכל נתקע.

דוד כהן: אנחנו העברנו כספים לשיבה טובה.

דוד כהן: לנו חשוב שהעמותה תתחיל לפעול היום.

דוד כהן: ואני ביקשתי מיו"ר ועד העובדים לא לחכות.

דוד כהן: אנחנו עושים את המאמצים, אבל אם הם שובתים, לא יהיה להם לאן לחזור.

דוד כהן: כי באמת כל הזקנים מתפזרים למקומות אחרים, אז יכול להיות שאחר-כך הם יהיו צודקים אבל לא יהיו חכמים.

דוד כהן: אני מאוד מבקש שיחזרו, אנחנו עושים את כל המאמצים.

דוד כהן: אני מבין שהעירייה מעבירה עכשיו כסף, יפקידו מחר בכדי לשלם את המשכורות.

דוד כהן: לגבי החוב, אנחנו באמת צריכים לחפש פתרונות, לא רק אש"ל, כי אש"ל לא חייבת שום דבר, ההפך, אש"ל נתנה והכסף לא הגיע ליעד.

דוד כהן: אנחנו רוצים גם את העזרה של המשרדים האחרים ואנחנו מאוד מקווים שהמערכת תפעל שם.

משה שרוני: המערכת חייבת לפעול עם ניהול נכון, עם כל המוסדות שצריכים לתת, לא לתת להם מנוחה, אם הם לא משלמים בסוף החודש, התראה מוקדמת ולא צריכים לתת להיגרר עד הסוף.

משה שרוני: וזה מה שצריך להיות, אם יש ניהול נכון, לא מגיעים למה שמגיעים.

ישראל ערד: יש לנו ברחבי הארץ למעלה ממאה עמותות שמחזיקות מועדוני יום, מחזיקות שכונות תומכות שנותנות טיפול רציני מאוד לזקן.

ישראל ערד: הן עובדות והן קיימות, כמובן עם בעיות, למי אין בעיות במדינה?

ישראל ערד: בקרית שמונה היינו מודאגים שמא באמת יש משבר שאי אפשר לפתור אותו.

ישראל ערד: אש"ל שלח רואה-חשבון שהוא מומחה בדיוק לנושא הזה של ניהול העמותות.

ישראל ערד: בשנה האחרונה, יש שם מנהלת מרכז יום חדשה יוצאת מן הכלל שהצלחנו לגייס, שמוכנה להיכנס למלחמה בעניין הזה.

ישראל ערד: אין שום סיבה שבתקופה קצרה עכשיו לא יגיעו לסידור ויפעילו את מרכז היום ללא שום דיחוי וגם את השכונה התומכת.

ישראל ערד: מה אומר נציג העובדים?

שלום דניאל: אני יו"ר ועד העובדים בקרית שמונה בעמותה למען הקשיש.

שלום דניאל: אני עובד שם 25 שנים.

שלום דניאל: אני באתי קודם כל לייצג את העובדים שכבר ארבעה חודשים לא קיבלו משכורת, ואת התנאים הסוציאליים כבר לא קיבלו שנתיים.

שלום דניאל: אנחנו חשבנו שהעמותה מתנהלת כמו שצריך, כשראינו שאנחנו לא מקבלים משכורת, רצינו להשבית את העמותה עוד בחודש הראשון, אבל כל פעם מישהו אחר בא והבטיח שבחודש הבא יהיה בסדר וביקשו שנתאזר בסבלנות.

רן כהן: קיבלתם הבטחות במקום משכורת.

שלום דניאל: כן.

שלום דניאל: כל הכספים שלנו שאמורים להגיע לעמותה מגיעים דרך העירייה.

שלום דניאל: העירייה אמורה לקבל אותם ואנחנו מקבלים מהעירייה.

שלום דניאל: וכשזה מגיע לעירייה – אז זה מגיע לעירייה.

משה שרוני: אבל אם העירייה חייבת רבע מיליון ₪, העירייה היתה צריכה לשלם, נכון?

שלום דניאל: אז יש לה את המשכורות לשלם.

שלום דניאל: הם חייבים לנו רבע מיליון ₪ ואנחנו לא מקבלים אותם.

שלום דניאל: אנחנו יכולים לכסות כבר את כל המשכורות, אני לא אומר את כל הגירעונות, אבל לפחות בחלק אנחנו יכולים לכסות את העובדים.

רן כהן: אתם מקבלים את השכר מהעמותה או מהעירייה?

שלום דניאל: אנחנו מקבלים את זה מהעמותה.

שלום דניאל: בשבוע שעבר היתה לנו ישיבה עם ראש העיר, ברוב טובו הוא הודיע לנו שאנחנו נקבל 114 אלף ₪ מחר שזה יכסה שתי משכורות, אבל זה לא מכסה שום תנאים סוציאליים שאנחנו חייבים למבטחים שנתיים.

שלום דניאל: אז ה-114 אלף ₪ יהיו טובים לחודשיים משכורת ואנחנו כבר נהיה עוד פעם בגירעון של שלושה חודשי משכורת.

שלום דניאל: אנחנו מונים כ-40 עובדים שחלקם קשישים שעובדים בהתנדבות.

שלום דניאל: אני חושב שלא נוכל להיענות לראש העיר שאמר, "אני רוצה שתחזרו מחר בבוקר לעבודה", אני לא יודע מה להגיד לעובדים, אני לא יכול להבטיח להם שאני אחזיר אותם לעבודה.

משה שרוני: אני מציע שתשכנע את העובדים לחזור לעבודה וכל הדברים יסתדרו בצורה הטובה ביותר.

משה שרוני: אי אפשר לעזוב את הקשישים, אנחנו נדאג שיקבלו את זה.

רן כהן: אם היו"ר אומר תוך שבוע, מנכ"ל משרד הרווחה יבוא לכאן, שיהיה גם מי שיעמוד על המשמר.

שלום דניאל: אני האחרון שרוצה שהעמותה הזאת תיסגר, אני התחלתי לעבוד מגיל 25 בעמותה ואני היום בן 52.

רן כהן: תעבוד עד שתהיה קשיש.

דליה גולן: אני מנהלת את מרכז היום מיוני 2006.

דליה גולן: ואני חייבת להגיד גם כמה דברים כי אני כבר לא ישנה חודש ימים מאז שהשביתה התחילה.

דליה גולן: אחד, זה לגבי המשכורות.

דליה גולן: ביום ראשון היינו במועצת העיר, הדיון היה על הסגירה של בית הקשיש, לאחר שכבר שבועיים וחצי היו בשביתה.

דליה גולן: סוף סוף הצלחנו להגיע למועצת העיר.

דליה גולן: הלכנו כל עובדי העמותה למועצת העיר כדי להקשיב לדיון.

דליה גולן: יצאה החלטה של ראש העיר שלנו להעביר מיידית, לא נדבה, על חשבון החוב שהוא חייב לנו שבו דיברו על 200 אלף ₪, הסכום המדויק זה 380 אלף ₪.

דליה גולן: אני בדקתי.

דליה גולן: אבל היתה הבטחה.

דליה גולן: אתמול או שלשום בערב מישהו מהרשות התקשר אליי, ואמר לי, "דליה, תקשיבי לי טוב, זה בסימן שאלה שיעבירו לך כסף ביום חמישי, כי היה חוב למקורות של 200 אלף ₪".

דליה גולן: זה חבר מועצה שהתקשר אליי בערב.

דליה גולן: והכל דחוף, גם מים לתושבי קרית שמונה זה חשוב, אבל מצד אחד אנחנו רצינו אתמול לחזור לעבודה.

דליה גולן: מצד שני, אתה עומד מול קרוב ל-40 עובדים שארבעה חודשים אין להם משכורת, הם מתפרקים מבחינה כלכלית.

דליה גולן: כי גם אם מבחינה מקצועית אני משכנעת אותם לחזור לעבודה, הם צריכים כמה גרושים בשביל לשלם את המינוסים בבנק.

משה שרוני: עד כמה שאני הבנתי, יהיה מאה ומשהו אלף, יהיו שתי משכורות בינתיים.

דליה גולן: אבל אתמול הודיעו לי שזה בסימן שאלה.

משה שרוני: טוב, אחר-כך אני אדבר עם ראש העיר, אני אשאל אותו מה זה סימן שאלה.

דליה גולן: הדבר השני הוא שאני מאוד מבקשת להגיב לדברים ששאול צור אמר.

דליה גולן: נכון שמבחינת ביטוח לאומי הם נתנו פתרון לקשישים שמקבלים חוק סיעוד והציעו להם אלטרנטיבה מצוינת, אני מכירה את המרכז.

דליה גולן: זה מרכז שנקרא "בית ותיקי הגליל" ששייך למועצה אזורית גליל עליון ששייכת לקיבוצים בגליל עליון.

דליה גולן: הפתרון הוא מצוין, אבל אני חושבת שמבחינה ציבורית הוא פתרון לא נכון.

דליה גולן: כי הקשישים שהיום נמצאים בבית ותיקי הגליל, זה קשישים שחיו בקרית שמונה 50 ו-60 שנים, ספגו את כל התקופות של הקטיושות במקלטים, אז הם היו עובדים יצרניים והורים לילדים קטנים, היום כשהם הגיעו לגיל פנסיה, זאת התשובה שלנו להם, לכבוד שלהם.

דליה גולן: זה לא פתרון שעונה על כל הצרכים של הקשישים.

דליה גולן: כי מי שעבר לשם, זה גיבורים גדולים, זה קשישים שמקבלים חוק סיעוד ומרכז בית ותיקי הגליל מקבל את הכסף הזה מביטוח לאומי.

דליה גולן: איפה כל הקשישים שאנחנו מסבסדים שמפה בא המינוס הזה?

דליה גולן: מה איתם?

דליה גולן: – הם יושבים בבית.

דליה גולן: הקיבוצים צריכים לתת מענה לקשישים של הקיבוצים, קרית שמונה צריכה לתת מענה לקשישים של קרית שמונה.

דליה גולן: ולא לערבב שמחה בשמחה.

שאול צור: חה"כ רן, זה נעשה מחוסר ברירה ולא מתוך איזו אידיאולוגיה.

רן כהן: אין חוסר ברירה פה, שראש העיר יעבוד וזה יתוקן.

משה שרוני: לסיכום, הוועדה רואה בסגירת מרכז היום לקשישים בקרית שמונה מחדל קשה הפוגע ישירות באוכלוסייה הנזקקת והחלשה ביותר שהיא אוכלוסיית הקשישים.

משה שרוני: הוועדה קובעת כי האחריות על מרכז היום לקשיש בקרית שמונה מוטלת על משרד הרווחה.

משה שרוני: הוועדה קוראת למנכ"ל משרד רווחה למצוא פתרון מיידי לפתיחה מחדש של מרכז היום לקשיש בקרית שמונה וידווח לוועדה תוך שבוע ימים על ההתקדמות בביצוע החלטת הוועדה.

משה שרוני: הוועדה קוראת לראש העיר קריית שמונה, לתת לאלתר תקציבים למימון משכורות של 40 העובדים במרכז למשך ארבעת החודשים האחרונים.

משה שרוני: תודה רבה, הישיבה נעולה.