ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 114, 2006-12-12 12:00

משה שרוני: צהרים טובים לכולם, אני פותח את הישיבה בנושא שידורי חסות בערוץ הבריאות המופק עבור חברת הכבלים והלווין.

משה שרוני: מר אודי מירון, בבקשה:

אודי מירון: אני הכרתי והפעלתי הרבה ערוצים ואף פעם לא הגעתי לוועדה.

אודי מירון: אבל כיוון שהפעם עסקינן בנושא בריאות לבריאות הציבור והגישה שלנו היא שירותית, תמצאו בערוץ הזה, שירות לציבור בלבד.

אודי מירון: יש לנו גם דוגמה פיזית להראות את סוג התכניות שאנחנו עושים.

אודי מירון: למרות שאנחנו חברה עסקית, אנחנו עושים את זה מתוך הבנה שאנחנו מבצעים שליחות.

אודי מירון: השליחות הזאת גם די מצליחה, הקהל אוהב את זה.

אודי מירון: המחיר הוא מחיר הוגן וסביר סביב 10 ₪.

אודי מירון: עד היום יש לנו כ-50 אלף מנויים והמספר הזה גדל.

אודי מירון: אבל כדי שלא נצטרך להסתמך רק על תכניות מיובאות מחו"ל אלא לייצר תכניות יותר ויותר מקוריות, שיספרו על מה שקורה בארץ, שיתנו גם את כל הטיפים והתובנות הנכונות, תכניות שמונעות שיספרו על טיפולים קיימים וגם שיעסקו בהעברת מידע לציבור.

אודי מירון: אנחנו זקוקים לאפשרות של חסויות.

אודי מירון: דבר שנעשה כבר כתקדים בעבר לגבי ענפי ספורט שהם לא כדורגל וכדורסל, זה נעשה עבור תכניות ספרות ואמנות.

אודי מירון: אנחנו לא רואים שום סיבה למה מועצת הכבלים לא תתיר לנו חסויות לתכניות המקוריות שמטרתן לשרת את הציבור.

אודי מירון: יש לנו מצגת קטנה.

משה שרוני: בבקשה:

אודי מירון: מציגים סרט.

אודי מירון: מה שראיתם כאן זה סדר גודל של 10 או 15 אחוז מהערוץ, כל השאר זה תכניות מיובאות, תכניות איכותיות שעוסקות בדברים דומים אבל מחו"ל.

אודי מירון: היינו מאוד שמחים שהפרופורציה תהיה שונה, אולי הפוכה וכדי להגיע לשם, אנחנו זקוקים לחסות.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: אני מבקש מאדון יורם מוקדי:

יורם מוקדי: ברשות יו"ר הוועדה, אתן סקירה ממש קצרה לכמה חסויות.

יורם מוקדי: המצב של החסויות בשידורי כבלים ולווין הוא כזה שיש סמכות למועצה להתיר חסויות ובמשך השנים היא עשתה את זה בזהירות רבה.

יורם מוקדי: החסות מבחינתנו היא לא פרסומת ולכל מי שלא בקי ברזי הרגולציה בארץ, לכבלים וללווין אסור לפרסם בכלל פרסומות, אבל מותר להם חסויות ואנחנו אישרנו בעבר חסויות בתכניות הספורט העממי או הספורט שבעצם צריך עזרה, נותן חסות כדי לקיים את עצמו.

יורם מוקדי: גם בתחום התרבות והאומנות חשבנו שאלמלא הסוכרייה הזאת של החסויות, לא נוכל לקדם את התרבות והאומנות.

יורם מוקדי: לכן אנחנו נותנים את הזכות להעניק חסויות זהירות רבה מאוד.

יורם מוקדי: זה תמיד נעשה לאחר שימוע ועם הרבה מאוד שיקול דעת.

יורם מוקדי: לכן אני יותר רוצה להקשיב יותר מאשר להשמיע.

משה שרוני: בסדר, תודה.

משה שרוני: עו"ד רובשי, בבקשה:

ניבה רובשי: אני מייצגת את שידורי קשת בערוץ 2.

ניבה רובשי: ערוץ 2 זה ערוץ מסחרי שממומן ע"י חסויות ופרסומות.

ניבה רובשי: שוק הטלוויזיה בארץ מחולק למעין שלושה חלקים.

ניבה רובשי: יש את ערוץ 1, שהוא ממומן מאגרה; יש את שידורי הכבלים והלוויין שהם ממומנים מדמי מנוי ויש את הערוצים המסחריים שזה ערוץ 10, ערוץ 2, ערוץ 24, שהם ממומנים ע"י פרסומות וחסויות.

ניבה רובשי: זוהי חלוק מאוד עדינה, ברורה, היא מובנת וחשובה.

אברהם רביץ: אנחנו שמענו שיש כבלים שכן מרשים להם חסויות.

ניבה רובשי: שאנחנו סבורים שזה גם בניגוד לחוק.

אברהם רביץ: אבל זה אומר שיש.

משה שרוני: חבר-הכנסת רביץ, אחר-כך.

ניבה רובשי: לא, השאלה הזאת במקומה.

ניבה רובשי: אנחנו חושבים שאסור לתת חסויות בכבלים ובלווין.

אברהם רביץ: אבל נתנו להם.

משה שרוני: לא, השאלה במקומה, אנחנו נחליט מה כן ומה לא.

ניבה רובשי: אבל יש כאן עניין של מדיניות.

משה שרוני: של מי?

ניבה רובשי: מדיניות של ממשלה.

משה שרוני: של הממשלה, עוד לא שמעתי על זה.

ניבה רובשי: יש את סעיף 6 בחוק התקשורת, שבא ואומר שאסור לעשות פרסומות (והיום החסויות זה משהו שהוא מאוד דומה לפרסומות) בכבלים ובלוויין, אלא באישור של החלטת ממשלה, באישור שר התקשורת.

משה שרוני: באישור כל הגדולים.

ניבה רובשי: כל שינוי של מדיניות.

משה שרוני: גברתי, הוועדה הזו מוסמכת להחליט ולהעביר את זה בכנסת, בלי הממשלה.

ניבה רובשי: השאלה מה להחליט בשאלה אם הוועדה מודעת ומכירה מספיק את שוק הטלוויזיה במדינת ישראל ואת האיזון הרגיש והעדין שקיים היום בשוק.

ניבה רובשי: היום טלוויזיה מסחרית בישראל נמצאת במשבר מאוד גדול, יש לערוץ 2 ולערוץ 10 מחויבויות מאוד גדולות.

משה שרוני: לנו יש מחויבות כלפי הציבור במדינת ישראל.

ניבה רובשי: או-קיי, אז אם אתה תפגע בערוצים המסחריים והערוצים שכל אזרחי מדינת ישראל רואים אותם, ולא ערוץ של 50 אלף איש, אתה תביא לפגיעה של כל הציבור במדינת ישראל מבחינת היכולת של הערוצים.

524: בינתיים שמעתי שאתם לא עומדים בתנאי המכרז.

ליה שמטוב: ולמה לזלזל ב-50 אלף צופים?

ניבה רובשי: אני לא מזלזלת, אני רק אומרת שכשעושים דבר כזה - חייבים לראות את כל הצדדים.

ניבה רובשי: דבר נוסף, צריך לזכור שהערוצים המסחריים שהם מוכרים פרסומות או חסויות, הם משלמים, ארבעה אחוז תמלוגים למדינה.

ניבה רובשי: כאן בעצם מקבלים את זה מגורמים חיצוניים, צריך להבין שמדובר כאן בגורמים מסחריים לכל דבר ועניין.

ניבה רובשי: לא יכול להיות שאותם גורמים מסחריים יגזלו את ההכנסה של הערוצים המסחריים.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: דורון אבני, בבקשה:

דורון אבני: הרשות השניה היא גורם שבעצם מפקח על ערוצים 2 ו-10, זה רשות סטטוטורית מטעם המדינה שבעצם מסדירה את השוק הזה.

דורון אבני: בעצם השוק של שידורי טלוויזיה נחלק בין שלושה גורמים.

דורון אבני: בין הטלוויזיה הציבורית שממומנת מאגרה, טלוויזיה שממומנת מדמי מנוי, זה הטלוויזיה הרב-ערוצית וערוץ 2 שהוא בעצם ניתן חינם לציבור.

דורון אבני: זאת הנקודה החשובה פה, הוא ניתן חינם לציבור כמו ערוץ 10 ששניהם ערוצים מסחריים שניזונים אך ורק מפרסומות.

דורון אבני: כלומר, הציבור בעצם משלם בזה שהוא צופה בפרסומות.

דורון אבני: ברגע שמתירים חסויות בערוצי הכבלים והלווין שהם ניזונים מדמי מנוי, ובאמת נאמר פה, צריך לשלם 10 ₪ בחודש כדי לצפות בערוץ הבריאות.

משה שרוני: מי אמר?

משה שרוני: אנחנו נחליט כאן.

דורון אבני: אני מתאר את המצב הקיים.

דורון אבני: צריך לשלם 10 ₪, זה לא ערוץ שפתוח חינם לכלל הציבור, הוא פתוח רק למי שהוא מחובר לכבלים וללוויין.

דורון אבני: ברגע שעושים את זה, לוקחים מעוגת הפרסום הכללית שבעצם כולם פשוט צריכים להיות ניזונים ממנה.

דורון אבני: המחוקק קבע לערוץ 2 ו -10 בחוק שלהם נקבע, בוועדות בכנסת, שורה של מחויבויות ציבוריות.

דורון אבני: הם חייבים לשדר הפקה מקומית, מה שמר מירון רוצה לעשות הרבה בערוץ הבריאות, ערוך 2 וערוץ 10 חייבים כבר היום עפ"י חוק.

524: אבל אתם לא עומדים בתנאי המכרז.

דורון אבני: קודם כל, אני מדבר על רקורד של 12 שנים, אין גוף שידור במדינת ישראל שעשה יותר מערוץ 2 בכל רקורד של 12 שנים.

דורון אבני: מה שהם עשו – לא עשו השנה, אנחנו נברר בסוף השנה, 12 שנים לאחור בזכות ערוץ 2 היום יש תעשייה של הפקה מקומית במדינת ישראל, זו עובדה.

דורון אבני: הפקות מקומיות זה דבר שנקבע בחוק.

דורון אבני: דרמות, פריפריה, שידורים לאוכלוסיות עד גיל הזהב, כל הדברים האלה ניתנים בחינם בערוץ 2 ובערוץ 10.

משה שרוני: המון שידורים לגילאי הזהב יש בערוץ 2, בטח, כן, כן.

דורון אבני: זו עובדה, יש תכניות.

דורון אבני: כרגע אנחנו עומדים בפני תהליך שתואר כאן, זה פרסום הולך ומתמשך באותה עוגת פרסום.

דורון אבני: יש הרבה מטרות טובות בספורט ותרבות ואומנות זה מטרה טובה.

דורון אבני: ואני בטוח שאפשר למצוא עוד עשרות מטרות טובות ואנחנו לא מזלזלים במטרות האלה.

דורון אבני: כל מה שאנחנו באים ואומרים זה שהמחוקק עשה את האיזון.

דורון אבני: הוא קבע שערוץ 2 יהיה ניזון מפרסומות וחסויות, צריך לתת לערוץ 2 את העוגה הזאת במלואה.

משה שרוני: את העוגה במלואה, נכון?

דורון אבני: זה מה שהמחוקק קבע.

משה שרוני: בסדר, במדינת ישראל משנים חוקים, אתה יודע.

משה שרוני: המחוקק זה כנסת ישראל, זה הכל, שיהיה ברור.

דורון אבני: בכל הכבוד, אלה גופים שהתמודדו במכרז רק לפני שנתיים, התחייבו התחייבויות כבדות מאוד.

דורון אבני: נאמרו פה דברים מאוד נכונים, יש התחייבויות כבדות ואנחנו מתכוונים לעמוד על כך והצרנו על כך שהם יעמדו בהתחייבויות.

דורון אבני: אבל מצד שני, צריך להגן על ההכנסות שלהם וזה לא לטובתם, זה לטובת הציבור.

דורון אבני: אותו ציבור שמקבל שידורים בחינם, לעומת כאן שזה ציבור שאל"ף, צריך לשלם לכבלים וללוויין כדי להיכנס בכלל לפלטפורמה, שזה תשלום של בין מ-150, ל-200 ₪ במינימום ועל זה עוד 10 ₪ כדי לצפות בערוץ הזה.

דורון אבני: כלומר, כדי להגיע לערוץ הזה היום, אזרח במדינת ישראל צריך להוציא בחודש -200 ₪, כדי להגיע לערוץ הזה.

אברהם רביץ: בחודש?

דורון אבני: בחודש.

ליה שמטוב: לא, לערוץ הזה, לכל החבילה.

ליה שמטוב: אם הם לא שילמו 10 ₪, אז אתה תיתן אפשרות כזאת?

דורון אבני: לא, אני אומר, כדי להגיע לערוץ שלו היום, הוא צריך לשלם מינימום 200 ₪.

דורון אבני: 180 ₪ כדי להיכנס לפלטפורמה ועוד 10 ₪ כדי לשלם לערוץ הזה.

דורון אבני: כדי לראות ערוץ 2 היום, לא צריך לשלם שקל.

ליה שמטוב: אבל גם מי שמשלם היום 180 ₪, יכול להיות שהוא לא רוצה לראות דברים מסוימים, אבל הוא מחויב כבר.

משה שרוני: לא, יש להם חוקים משלהם, הם מכתיבים לאיזה ערוצים בלי כסף, איזה ערוצים עם כסף.

אברהם רביץ: אתה עו"ד, יש לך קייס משפטי?

דורון אבני: בוודאי שיש לי קייס משפטי.

אברהם רביץ: אז למה אתה צריך להתמודד עם זה כאן?

משה שרוני: אדוני, כשאני אומר להפסיק, מפסיקים.

משה שרוני: תודה.

משה שרוני: גב' רויטל בן דוד, בבקשה:

רויטל בן-דוד: אנחנו הגענו לדיון הזה מההיבט הרפואי.

רויטל בן-דוד: תומכים במסירת מידע אחראי ורציני לציבור.

רויטל בן-דוד: נמצאת אתי כאן ד"ר עירית חרמש שבאה לדבר יותר על ההיבט מהמבט הפיזי על מסירת מידע אחראי בתכנית שאם וכאשר תחליט הוועדה את אשר היא תחליט, אנחנו חשוב לנו למסרו.

עירית חרמש: עם כל הכבוד לאיך שאהוד וגם ידידיי פה עורכי-הדין, מה שהם דיברו.

משה שרוני: עורכי-הדין מתפרנסים מזה.

עירית חרמש: גם אהוד מתפרנס מזה.

עירית חרמש: כי מה שהם הציגו זה אינטרסים כלכליים.

עירית חרמש: אתה דיברת על טובת הציבור ואני חושבת שטובת הציבור זה נגד הפרסומות.

עירית חרמש: אם אנחנו מקיימים ערוץ שצריך להביא מסרים בריאותיים, ברגע שתכניס בו פרסומות לקולה או לשוקולד אז זה כבר לא בריאות.

עירית חרמש: יש פה סתירה פנימית בתוך המסר שלנו.

משה שרוני: יש ניגוד אינטרסים, בואי נקרא לזה.

עירית חרמש: נכון, כי אני חושבת שצריך להשאיר את הערוץ הזה ערוץ נקי.

524: מי יממן?

524: כמה ההסתדרות הרפואית מוכנה להשקיע?

עירית חרמש: בנושא של החסויות, אני באופן אישי, כהדיוטה, לא רואה הבדל בין חסות לפרסומת.

ואסל טאהא: אפשר להסביר לנו את ההבדל בבקשה?

עירית חרמש: אני לא יודעת מה ההבדל.

משה שרוני: בסדר, אני אסביר לך.

משה שרוני: מר מוטי שקלר מרשות השידור, בבקשה:

מוטי שקלר: אני לא רוצה להתייחס לערוץ הבריאות כי אני לא בדיוק מכיר אותו, אני רק מדבר במישור העקרוני.

מוטי שקלר: במצב שבו השוק המסחרי לכאורה הוא הגורם היחידי שמזין את ערוץ 2 ו-10, צריך לזכור שיש אין סוף גורמים בתוך שוק הפרסום שאין להם שום עניין להגיע ל-2 ו-10 בשל האופי המיוחד של 2 ו-10 כערוצים מסחריים.

מוטי שקלר: בשוק עצמו יש מספיק גורמים שדרך החסויות יכולים להניע גורמים כלכליים כאלה ואחרים, לטוב ולרע, בין אם זה יועיל או לא יועיל מבחינת האתיקה, כך שמבחינת השוק יש עדיין מקום לפרסום דרך חסויות לערוצים למיניהם שמייצרים ערך מוסף.

מוטי שקלר: ננצל את הדבר הזה.

מוטי שקלר: אני כמובן בעל עניין, אני לא מסתיר.

מוטי שקלר: במצב הנוכחי שהאווירה בקושי מצליחה להחזיק אותו, כדי לעשות תכניות עם ערך מוסף, אני צריך להגיע לשיתופי פעולה עם ערוצי נישה, אני צריך חסויות, אחרת לא יהיה לי ערוץ ציבורי, כי מהאווירה בלבד לא ניתן היום להחזיק ערוץ עם שבע תחנות בד בבד.

רן כהן: דווקא זה הרדיו היחידי שמרוויח את זה.

מוטי שקלר: ואגב, ומה עם הגילוי הנאות, לו הייתי עכשיו מנכ"ל הרשות השניה, אני מניח שהייתי נלחם בעניין.

מוטי שקלר: אני לא רוצה להצטדק מטבע הדברים, הייתי עומד באינטרס של ה-2 וה-10 ואין ספק שבהבדל של תקדימים זה יכול לייצר תקדים במדרון החלקלק הזה ולהפרת החלוקה המאוד ברורה בין שוק הפרסום למנויים לאגרה.

מוטי שקלר: החלוקה הזאת משתבשת עם השנים, אין מה לעשות.

מוטי שקלר: ולכן אני לא אומר שמעכשיו והלאה צריך לתת, לזה אני בפירוש מתנגד.

מוטי שקלר: עדיין החסויות לוקחות נדבך מאוד מסוים, נישה מאוד קטנה שמאפשרת לתכניות בעלות ערך מוסף להיות על המסך.

מוטי שקלר: זה יכול להיות בערוץ הבריאות וזה יכול להיות בתכניות מסוימות בערוץ הספורט וזה יכול להיות גם בערוץ 1.

מוטי שקלר: ולכן זו הגישה שלנו.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: מבקשים פרסום, אך מי שמשלם את הפרסום זה אנחנו הצרכנים, מאות אלפי דולרים.

משה שרוני: אף אחד לא לוקח בחשבון שאנחנו משלמים את המחיר על הפרסומים.

משה שרוני: ד"ר ניבה שפירא, בבקשה:

ניבה שפירא: אני חושבת שהעניין הזה של שירותי בריאות, כלומר, הדרכה לציבור על-ידי תכנית אקראית פה ושם באיזשהו ערוץ, יש אנשים שבאמת צריכים את זה ובאמת רוצים.

ניבה שפירא: אנחנו יודעים ששינוי הרגלים כרוך בחשיפה המשכית והזנה המשכית של הידע, של השכנוע ואפילו של הפרוצדורות שאותם צריכים לקבל בשביל לשנות.

ניבה שפירא: ולכן, לפי דעתי, בתכנית אקראית של ערוץ אחד או שניים, אי אפשר לקבל הביתה את השירות הזה של החינוך היומיומי לשינוי הרגלים שהם כל-כך חשובים.

ניבה שפירא: הבוקר התפרסם ש-40 אחוזים מהנשים מתות מסרטן עד גיל 75.

ניבה שפירא: מוכרחים להביא את השירותים האלה של הדרכה הביתה ולפי דעתי ערוץ כזה יכול לעשות את השירות הזה.

ניבה שפירא: וכמובן ששם המשחק זה הפיקוח, מוכרח להיות פיקוח רציני על כל חסות, על כל מהות של כל תכנית ואז זה יכול להיות שירות מצוין.

משה שרוני: אני מודה לך.

משה שרוני: בבקשה מר גיסין:

מידד גיסין: אחת הבעיות המרכזיות שכולם מודעים לה, זה חוסר המידע של הציבור בהרבה נושאים בבריאות, בנושא של הזכויות שלו ובנושא של מה שלא מגיע לו.

מידד גיסין: אנחנו מברכים כל אופציה שתעזור למסור מידע נוסף לציבור בצורה מסודרת.

מידד גיסין: אנחנו רק מצפים מהערוץ הזה, אם זה יאושר, לתת במה לארגוני החולים, לבעיות של החולים ובעיקר לנושא זכויות החולים.

מידד גיסין: וכמובן כמו שנאמר, בקרה אם של משרד הבריאות או של ההסתדרות הרפואית או של כל גוף אחר לקבל מידע שיש לו הוכחות קליניות, מידע מדויק, לא כמו בפרסומות.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: מר נתן מאיר, בבקשה:

נתן מאיר: יש דבר שחייבים להבין.

נתן מאיר: הממשלה עם התקציב שלה בשנים האחרונות, נכנסת יותר ויותר להסברה באמצעות המסכים שנמצאים בבתים שלנו.

נתן מאיר: אני חושב שאם יוחלט באיזשהו שלב לאפשר לערוץ הזה, כמו לערוצים אחרים, כדי לקבל חסויות בתשלום, צריך להיות ברור שמסרים כלליים שמשרתים את הציבור צריכים להיות מועברים על-ידי הממשלה בלא תשלום.

נתן מאיר: ובכך אנחנו יכולים להזין את הציבור גם בצורה כזאת, במקרה זה של הבריאות וישנם ערוצים נוספים.

נתן מאיר: והיום הממשלה צריכה לפנות שוב פעם באמצעות התקציב הדל שלה לפרסום, באותם הערוצים.

ערן ניצן: אני רק אומר לגבי העניין של הפרסומות והחסויות.

ערן ניצן: שוק הטלוויזיה בישראל זה מתואר פה, הוא בנוי עקום.

משה שרוני: עקום מאוד.

משה שרוני: מי הקים אותו עקום?

ערן ניצן: זה התחיל בכשל בשידור הציבורי ואחרי זה ניסיון להטיל חובות על השידור המסחרי ואז מונופול של פרסומות שזה לא מסחרי ואז על זה בנוי הרב-ערוצי.

ערן ניצן: הממשלה מודעת לדבר הזה והיא עומדת לבחון במהלך השנה הקרובה את כל הנושא של פרסום ופרסומות בכל הפלטפורמות השונות: בערוץ המסחרי, בציבורי וברב-ערוצי.

ערן ניצן: אבל צריך רק להדגיש, הטיפול בנושא הזה המכונן הזה בתחום התקשורת יכול להוביל גם למפלה.

משה שרוני: איזה מפלה?

משה שרוני: אתה חושב שאם ערוץ 2 וערוץ 10 לא יהיו, לא נחיה?

משה שרוני: באמת.

ערן ניצן: צריכה להיות בדיקה רחבה ובדיקה של כל השוק ולא טיפול נקודתי בערוץ כזה או אחר.

משה שרוני: אבל אתם בדרך-כלל עושים טיפול נקודתי, האוצר.

משה שרוני: חבר-הכנסת לשעבר, שאול יהלום, בבקשה:

524: קודם כל למען הגילוי הנאות, אני קשור במידה מסוימת לערוץ הבריאות.

524: אני רוצה להעיר שתי הערות.

524: הערה ראשונה, אני חושב שהמטרה של הכנסת בכלל זה לעודד ערוצים שכל אדם בישראל יכול לפתוח ולעומת ערוצים שחלק גדול מהאוכלוסייה לא יכול לפתוח, לא לו ולא לילדיו, שהוא פותח – יש שם רק מין ואלימות.

524: ולכן אם יש כאן ערוץ נקי וזה ערוץ נקי לחלוטין, קודם כל צריך לעודד אותו.

524: הדבר השני, ערוץ בריאות חשוב לחדר הזה פי כמה כוועדת הבריאות.

524: ולכן אני אומר את זה לנתן מאיר מלכתחילה, אם אתה שואל אותי, מדינת ישראל היתה צריכה לפתוח ערוץ בריאות.

משה שרוני: אבל זה מה שעומד מאחוריך, האוצר לא נותן, אין כסף.

524: יפה ומאחר וזה לא כך, אז צריך לעודד, אין ברירה, גורמים שלקחו את זה במקום ערוץ פלייבוי.

524: הם יכלו לקחת ערוץ יותר גרוע ולקחו ערוץ נקי.

524: ודבר אחרון, מי שצריך להיות מעוניין בערוץ הזה קודם כל הרופאים ולכן כששמעתי כאן את נציגת ההסתדרות הרפואית, ד"ר חרמש, אז זה בדיוק הפוך ממה שהיית צריכה לדעתי.

524: בגלל שאם באמת, אומרים לך כאן אנשים, בלי חסויות, אנחנו מתמוטטים, את אומרת אז שלא יהיה ערוץ, זאת המסקנה שלך.

524: במקום שאת תיאבקי על העניין, את עושה בדיוק הפוך.

משה שרוני: מר יהלום, אתה אומר ככה, מנהל מחלקה בבי"ח אם אין לו קליניקה הוא אבוד, בגלל זה יש לו קליניקה, נכון.

משה שרוני: חבר-הכנסת אלדד, בבקשה:

אריה אלדד: אני מבין שחלק מהדברים נאמרו.

אריה אלדד: ראוי ששידור כזה יהיה חלק מהשידור הציבורי במדינת ישראל.

אריה אלדד: אבל קשה לנו לכפות תכנים על ערוצים ממלכתיים וככל שהם יותר ממלכתיים, הם פחות משרתים לטעמי היום אינטרס ציבורי במדינת ישראל.

אריה אלדד: האמירה שנאמרה פה על ערוץ 2 שהוא חינם, אני מבקש להעמיד דברים על דיוקם.

אריה אלדד: אדם סביר מן היישוב לא יכול לקלוט את ערוץ 2 אלא אם הוא קונה צלחת, מטפס על הגג ומתחבר בסכנת נפשות.

אריה אלדד: אז זה לא טריוויאלי בוודאי ובדרך-כלל אנשים יכולים לקבל את זה רק באמצעות ספקים.

דורון אבני: כל תלונה שמגיעה אליי, היא מטופלת מיידית.

משה שרוני: מיד, כן, 24 שעות.

אריה אלדד: יש עוד כמה שקרים מוסכמים במערכת הזאת ואחד מהם זה החסויות.

אריה אלדד: החסויות הן פרסומות לכל דבר.

אריה אלדד: אני פותח גלי-צה"ל ואני שומע שם פרסומת על תכניות בנקים, השקעות, קרנות השקעה.

אריה אלדד: יש דברים שהם חיוביים למטרה ציבורית שלא למטרת רווח, אבל שם אתה שומע חסויות לדברים שהם למטרת רווח, פשוטו כמשמעו.

אריה אלדד: ולכן אינני מבין באמת את הגבול העקרוני בין חסות לעניין מסחרי לפרסומת.

אריה אלדד: העניין של אגרת רדיו וטלוויזיה זה אנכרוניזם שאינו מובן לי, אני לא מבין למה אני לא משלם אגרה על המגהץ שלי ואני משלם אגרה על מכשיר רדיו.

משה שרוני: זו אגרה רגרסיבית.

אריה אלדד: בשורה התחתונה אני תומך בזה שיאפשרו להם חסויות ולו כדי להאיץ את משרד האוצר להתחיל לעשות סדר בכל הנושא של חסויות ופרסומות ושידור ציבורי ושידור מסחרי.

אריה אלדד: יש פה דבר שהגיע הזמן לבטל את העיוותים שלו.

אריה אלדד: הערוץ הזה הוא לפרסומת סמויה, וצריך לדעת מי מפקח על העניין הזה משום שאחד מחבריי הטובים יכול לפרסם שם את מרכולתו ודווקא אחר הוא שמפרסם.

אריה אלדד: אנחנו צריכים לוודא שאין הטיות ואין פרסומת לא כל-כך סמויה, האיש מראה עד כמה הוא מנתח טוב ורופא שיניים טוב וסופו לעשות הון כתוצאה מהשידור אצלכם, אני לא ממש יודע איך לפתור את זה, אבל מישהו צריך גם לפקח על זה.

משה שרוני: אני מקווה שערוץ הבריאות ינהג כשורה.

משה שרוני: חבר-הכנסת רן כהן, בבקשה:

רן כהן: אדוני היו"ר, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני חושב כמו שאול יהלום וכמו פרופ' אלדד שערוץ הבריאות היה צריך להיות בעצם ערוץ ציבורי.

רן כהן: זה ממש אלמנטרי לערוץ ציבורי.

רן כהן: לצערי הנורא יש גזירות שנופלות שעלינו משמים, בשמי משרד האוצר.

רן כהן: אבל זה לא אומר שהערוץ הזה הוא לא חשוב – הערוץ הזה הוא חשוב משום שהוא נותן פלח נכון שהציבור צריך אותו.

רן כהן: הוא יכול להיות בהחלט חיובי ולכן אני לא יכול להוריד מהאחריות את הצורך לקיים את הערוץ הזה.

רן כהן: אני חושב שהכעס שמופגן כאן כלפי ערוץ 2 ו-10, הוא דבר לא נכון.

רן כהן: כולנו למדנו בכלכלה שזה לא נכון שיש לך קופה מסוימת והשאלה אם יש עוד שמתחלק עליה.

רן כהן: הערוץ הזה הוא לא ערוץ שמאיים על ערוץ 2.

רן כהן: מי שעובר מערוץ 2 לערוץ הזה, רוצה לצפות בנושא מסוים של בריאות.

משה שרוני: אגב, אולי נחליט שיהיו שני ערוצים מסחריים, מה יש?

רן כהן: אגב, יש כאלה שרוצים.

רן כהן: אבל, זה לא נכון שהקופה היא קופת אחת, והשאלה כמה מתחלקים ממנה.

רן כהן: הערוץ הזה יכול ליצור בנישות המסוימות גם פרסומות, חסויות שהם נושאים שהיום אין להם ביטוי כי אף אחד לא הולך לשם.

רן כהן: אבל מי הולך לוותר על פרסומת בשני מיליון צופים, 50 אלף צופים שמה שמעניין אותם זה הבריאות?

רן כהן: אלא אם כן יש לו נגישות לענייני בריאות ואז יש חשיבות בכך שהאנשים שרוצים להתעניין בענייני בריאות, גם יצפו בנושאים שנוגעים לעניין הזה.

ואסל טאהא: רוב הדברים נאמרו, אבל רציתי להדגיש שהשידור של הערוץ הזה הוא שידור חשוב וצריך לעודד שידורים מסוג זה.

ואסל טאהא: זה לא רק רפואי, זה חינוך בריאותי חשוב לציבור.

ואסל טאהא: אם הציבור הזה מונה 50 אלף, כפי שאמרו החברים פה, גם לא צריך לזלזל ב-50 אלף אנשים שרוצים לראות ולהתחנך ולצפות בתכניות של טיפול מונע וכדומה.

ואסל טאהא: ואני רוצה להדגיש עוד הערה שאמר חבר-הכנסת אלדד, שצריך שגם לערוץ עצמו תהיה ביקורת על הפרסומות.

אברהם רביץ: אני עושה גילוי נאות, אין לי טלוויזיה בבית, כך שאני לא יודע להבחין בין החסות והפרסומת.

אברהם רביץ: כנראה שיש איזושהי הבחנה.

אברהם רביץ: הדבר השני, אני מאוד מזדהה עם מה שאמר מר גיסין.

אברהם רביץ: ופה אני רוצה טיפה להרחיב, צריך מאוד להיזהר ואני אצטרך גם כן להשתמש עם מה שאמר פרופ' אלדד, צריך מאוד להיזהר שהערוץ הזה יהיה בעד הלקוח ולא נגד.

אברהם רביץ: ואני אסביר מדוע, אני רואה לנגד עיניי את האפשרות לחסויות על-ידי גופים גדולים.

אברהם רביץ: מה זה, האזרח הפשוט יכול לתת חסות.

משה שרוני: ראית שיש פיקוח על ניבולי פה וגסויות בערוצים?

אברהם רביץ: הרי הפיקוח עושה שיהיה ניבולי פה, השאלה מה יש בראש שלו, איזה צבע יש לראש שלו, כחול או אחר, לא יודע.

אברהם רביץ: לכן אני אומר, אני בעד הדבר הזה אבל אני באמת הייתי אומר, אדוני היו"ר, בוא נעשה איזשהו חושבים קצת.

משה שרוני: נעשה בתקנות.

אברהם רביץ: כן, תקנות שאכן הערוץ הזה יהיה למען הציבור ולא נגד הציבור.

חיים אמסלם: תודה אדוני היו"ר, חבריי חברי-הכנסת, האמת היא שרוב ככל הדברים כבר נאמרו על-ידי קודמיי.

חיים אמסלם: גם אני תומך שיהיה כזה ערוץ בריאות ולו רק שיפחית במעט את הצפייה בערוצים אחרים שהם בוודאי פחות טובים וגרועים יותר, זה כבר היה שכרנו.

חיים אמסלם: וכנראה שאין ברירה וצריך להשלים את זה בדרך של פרסומות וחסויות, אז אני חושב שאם אין ברירה, אני מצטרף לחבריי.

אברהם רביץ: לא פרסומות, חסויות.

חיים אמסלם: חסויות ואפילו גם פרסומים, השאלה היא אחרת, לו היה ניתן להגביל שהחסויות או הפרסומות הללו תהיינה אך ורק מענייני בריאות ומעניינים ששייכים לתכנים של אותו הערוץ.

חיים אמסלם: אז אני חושב שזו דרך ממוצעת ופשרה הגיונית ובזה גם אני תומך.

חיים אזולאי: אני שמעתי את דבריו של חבר-הכנסת לשעבר, שאול יהלום, בעניין הערוץ שהוא ערוץ נקי ולכן דווקא בגלל זה אני מבקש, אם יאושר היום שאנחנו כן מאשרים חסות, חשוב מאוד להמשיך באותה מדיניות של ערוץ נקי, שגם החסות תהיה נקיה על-מנת לאפשר לאותו ציבור להמשיך ולצפות.

חיים אזולאי: אז חשוב מאוד שהנושא הזה גם יילקח בחשבון.

ליה שמטוב: אני לא רוצה לחזור לדברים שנאמרו כבר פה, אבל אני היום משלמת עבור החבילה, כמו שאמרתם, 180 ₪ או 200 ₪ וזה כולל ערוץ 2 וערוץ 10.

משה שרוני: את תגיעי גם ל-300 ₪.

ליה שמטוב: אתם יכולים להגיד 100 פעמים שזה חינם, אבל אני משלמת את זה על כל החבילה ולא משנה לי, ככה דורשים כי אני רוצה לראות טלוויזיה.

ליה שמטוב: אבל כשאני רואה ערוץ 2 או ערוץ 10 ואני רואה סרט טוב, אני רוצה לראות רק את הסרט, אני לא רוצה לראות כל חמש דקות את הפרסומות.

ליה שמטוב: ואני לא רוצה למשוך את זה לשלוש שעות.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: גב' קרן גלייכר.

קרן גלייכר: יש לי גם טלוויזיה בבית, אני קצת מכירה את הערוצים.

קרן גלייכר: אכן רוב הדברים נאמרו, אבל מה שחשוב לי להגיד שזה ערוץ שנכון לעכשיו אין לו תחליף, לא בתכנים של ערוץ 2 ולא בערוץ 10.

קרן גלייכר: וכפי שכבר אמרו, נכון שהוא עולה כסף אבל הוא מחיר סביר.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: כן, אדוני.

לאון צמן: אני רוצה להתנצל מראש, אני הולך להעליב אתכם, אל תיעלבו.

משה שרוני: אדוני, כאן לא מעליבים אנשים, אם אתה רוצה להעליב, אני אוציא אותך החוצה.

משה שרוני: שתדע, אני מודיע לך כרגע.

לאון צמן: תקשיב לי ואם תרצה, תוציא אותי, אין לי בעיה עם זה.

לאון צמן: יש פה עיוות, שוק הפרסום לא מתפרנס רק ערוץ 2 ו-10, יש פה ערוצים נוספים, יש את הערוץ הרוסי שזה ערוץ מאוד חשוב והוא מתפרנס מפרסומת ויש את ערוץ המוסיקה שהוא מתפרנס מפרסומת.

לאון צמן: אני מברך על העבודה של אודי, הוא עושה עבודה חשובה.

לאון צמן: אבל צריך לעשות מכרז מסודר, צריך לבדוק את ההיבט הכלכלי מה זה עושה לערוצים האחרים ורק אחר-כך להחליט.

לאון צמן: אתם פה רוצים לחרוץ גורלות בדיון של שלוש דקות, רוצים לקחת פרנסה מהילדים שלי ולהעביר את זה למישהו אחר.

לאון צמן: זה לא הוגן, לא עושים דבר כזה.

משה שרוני: תודה רבה, אדוני.

524: הוא לא העליב אותנו.

סיכום הישיבה: הוועדה רואה חשיבות רבה בהעמקת הידע בקרב הציבור הרחב, בנושא בריאות, תזונה, אורח חיים בריא, ספורט ורפואה מונעת.

סיכום הישיבה: הוועדה רואה בערוץ הבריאות אמצעי חשוב להרחבת הידע בנושאים הקשורים לבריאות הציבור ובהגברת המודעות לנושא.

סיכום הישיבה: הוועדה מתנה את המלצתה לחסויות בהכללת ערוץ הבריאות במסגרת החבילה הבסיסית של מנויי הכבלים והלווין, ללא תוספת תשלום מצד המנוי.

סיכום הישיבה: הוועדה קובעת כי שיתוף פעולה עם משרדי הממשלה בנושאי בריאות יהיו ללא תשלום.

סיכום הישיבה: מי בעד ההחלטה?

סיכום הישיבה: תודה רבה, אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.