ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 97, 2006-12-11 09:00

מיכאל מלכיאור: אנחנו מברכים את כל חברי הכנסת וגם את כל האורחים החשובים.

מיכאל מלכיאור: אולי תציגו את עצמכם ככה שנכיר, בדרך כלל אין לנו זמן לעשות את זה.

חנא סוייד: בוקר טוב לכולם, אני ראשית כל מודה ליושב ראש הוועדה ולצוות הוועדה על ההכנה לדיון המהיר הזה במהירות וביעילות.

חנא סוייד: כפי שאני ציינתי בבקשה שלי לדיון המהיר הזה הגיעו אלי פניות מאנשים בשטח, מפעילים של גני טרום חובה וגנים לא רשמיים וציינו בפניי את הבעייה שנתקלים בה מול משרד החינוך, וזה הדרישה האולטימטיבית של משרד החינוך להציג למשרד היתר על שימוש חורג בכיתות גן טרום חובה, שפועלים מזה זמן, ופתאום משרד החינוך התחיל לבקש היתר כזה, של שימוש חורג במבנים, שהם משתמשים בהם ככיתות גן, שמשמעות הדבר היא בעצם אם לא מציגים את ההיתר הזה המשמעות היא לסגור את הגנים האלה.

חנא סוייד: בוודאי זה בעצם מביא לתוצאות שליליות ביותר, בעייתיות ביותר, בקיצור זה יביא לסגירת עשרות אם לא מאות גנים פרטיים, גני טרום חובה.

חנא סוייד: ולכן ראיתי לנכון לפנות ולבקש את הדיון המהיר הזה, על מנת לשמוע מהשדה, מהשטח, מה קורה, מה המאפיינים של הבעייה, ולשמוע כמובן מאנשי משרד החינוך איך הם תופסים את העניין ומה דרכי היציאה מהפלונטר הזה.

חנא סוייד: אני רוצה לפתוח ולהגיד שאני חושב שאין מחלוקת, לא בין המפעילים של הגנים הפרטיים ולא בין אנשי משרד החינוך ולא בינינו כחברי כנסת, אין מחלוקת שצריך בכל כיתת גן לקיים את תנאי הבטיחות המתבקשים.

חנא סוייד: על זה אין מה להגיד ואין מה לדבר ואני ואף אחד לא מוכן לקחת על עצמו הפעלת גן טרום חובה ללא נקיטת אמצעי הבטיחות המתבקשים על פי חוק.

חנא סוייד: אבל אנחנו צריכים להבין שיש מרחק בין קיום התנאים האלו, של בטיחות בכיתות גן, ודרישות אחרות כמובן, לפי דרישות של משרד החינוך, לבין הדרישה הזו לשימוש חורג.

חנא סוייד: אני רוצה להבהיר מה זה שימוש חורג.

חנא סוייד: שימוש חורג על פי חוק התכנון והבנייה זה שימוש בבניין שלא למטרה שלשמה הוצא ההיתר עבור אותו בניין.

חנא סוייד: דוגמא, מוציאים היתר לבניין לשמש למגורים ומשתמשים בבניין הזה ככיתת גן טרום חובה, או למטרות לימוד או למשרדים.

חנא סוייד: אז השינוי הזה או ההבדל הזה בין ההיתר לבין השימוש בפועל צריך או דורש על פי חוק התכנון והבנייה אישור או היתר שמוציאה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה שנקרא שימוש חורג.

חנא סוייד: ויש סוג אחר של שימוש חורג, זה שימוש בקרקע, שלא על פי הייעוד של הקרקע בתכנית המיתאר.

חנא סוייד: דוגמא איזור מגורים שבו נגיד בונים בית ספר, או בניין משרדים, או כיתות גן.

חנא סוייד: זה גם נקרא שימוש חורג.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת שזה לא נוגע לנושא של הבטיחות אלא רק לנושא השימוש,

חנא סוייד: בודאי שלא.

חנא סוייד: העניין הזה של שימוש חורג הוא עניין מאוד נפוץ, עניין של שימוש חורג והקלות, עוד פרק אחד בחוק התכנון והבנייה שמדבר על הקלות, זה עניין נפוץ מאוד וזה בעצם מראה את ההבדלים בין הדרישות של השטח לבין התכנון המקורי שיכול להיות שהגיל שלו עשר או עשרים שנה, תכנית המיתאר, אבל העולם דינמי, מתפתח, ולפעמים מתפתחים סוגים של שימושים במבנים ובקרקע שהם לא בדיוק כפי שצפו בעת הכנת תכנית המיתאר לפני עשר או עשרים שנה.

חנא סוייד: פונים הרבה לוועדות לתכנון ובנייה לקבל היתרים לשימוש חורג.

חנא סוייד: בדרך כלל הקריטריונים של למתן אישור כזה הם קריטריונים הייתי אומר מקלים.

חנא סוייד: במיוחד כשאתה רוצה להשתמש בבניין שהוא מיועד למגורים, לשימוש בני אדם, לחיים רגילים ונורמליים, אתה רוצה להשתמש בו למטרות לימוד נגיד, שזה בעצם הסביבה הבנוייה היא מתאימה, היא לא מסוכנת, היא לא זרה.

חנא סוייד: כפי שאמרתי הקריטריונים למתן היתר לשימוש חורג הם בדרך כלל מקלים, אם מסתכלים על ההתאמה או אופן ההתאמה, על חוסר ההתאמה במידה וישנו בין הייעוד המבוקש לבין הייעוץ המקורי, נגיד מישהו רוצה לעשות בית חרושת באזור מגורים, אז זה הבדל גדול, אומרים לו לא, אנחנו לא נאפשר את זה.

חנא סוייד: מסתכלים גם במקרה הזה על אלטרנטיבה, אתה רוצה להשתמש בבניין מסויים למטרה מסויימת באזור שהוא לא בנוי לכך, ומסתכלים אם יש לך אלטרנטיבה במקום אחר.

חנא סוייד: אז אם יש לך אלטרנטיבה במקום אחר אומרים לך למה כאן, יש לך אלטרנטיבה במקום אחר, לך תמצה אותה.

חנא סוייד: אם אנחנו רוצים לדבר בקצרה, אנחנו מדברים על מצב שבו האלטרנטיבות לא קיימות.

חנא סוייד: זאת אומרת מערכת החינוך, אם זו המקומית, של הרשות המקומית, ואם זה של משרד החינוך, לא סיפקה עדיין, היא בתהליך, אבל היא עדיין לא סיפקה את התשתית על מנת לקיים לימוד בכיתות טרום חובה באופן מספיק, יש מחסור בבניינים, מחסור גדול מאוד.

חנא סוייד: משרד החינוך מודה ומתוודה שאין לו תקציבים לכסות את הצרכים בקבוצה הזאת של כתות לימוד, בקושי הוא מספיק את הכתות הגבוהות.

חנא סוייד: זה נושא שהוא חדש שנכנס לאחריות של משרד החינוך, אני מבין שבצדק אין למשרד החינוך את המשאבים על מנת לבנות מספיק כתות שיכסו את הצרכים של היישובים, בכלל, במיוחד ביישובים הערביים, כי זה רק עכשיו נכנס ביישובים הערביים.

חנא סוייד: ולכן אני אומר שהאלטרנטיבה היא לא קיימת.

חנא סוייד: יש אלטרנטיבה אחת ויחידה וזה בעצם להשתמש בבניינים קיימים, באזורי מגורים, ולהסב אותם לשימוש לכתות גת.

חנא סוייד: בזה אני מסיים ואני אומר שבעצם אם ניגשים לוועדה מקומית לבקש את השימוש החורג אז הוועדה המקומית דורשת אישור ממשרד החינוך, תגידו האם זה מתאים, ואז משרד החינוך, אני עברתי את התהליך הזה כראש רשות מקומית, אז משרד החינוך בא בודק אם העניינים של בטיחות בסדר, אז אומרים לא שהוועדה המקומית עושה את הבדיקה של בטיחות, אלא היא מבקשת אישור של משרד החינוך.

חנא סוייד: ואם משרד החינוך בודק הוא בעצמו ומוצא שזה בסדר אז בעצם אם משרד החינוך לא עומד על התנאי האולטימטיבי הזה בעצם אנחנו מקצרים דרך.

מיכאל מלכיאור: אז מה הבעיה?

חנא סוייד: כי משרד החינוך אומר לא, אני רוצה את האישור הפורמלי הזה של שימוש חורג.

מיכאל מלכיאור: אבל המועצה המקומית שואלת את משרד החינוך ואם כל הדברים הבטיחותיים הם בסדר, אז משרד החינוך מבחינתו אומר טוב, אז זה החלטה שלכם,

חנא סוייד: נכון.

מיכאל מלכיאור: ואז מה קורה במועצה המקומית?

חנא סוייד: הבעיה שהמועצה המקומית ברוב היישובים הערביים, המועצה המקומית היא לא הוועדה לתכנון ובנייה.

חנא סוייד: לא שהיא מוציאה את האישורים.

חנא סוייד: ולכן יש ועדות מרחביות וצריך ללכת אליהם וזה תהליך שאורך מספר חודשים, אם לא יותר, ויש שם קריטריונים, מתחילים להגיד מי הבעלים של הקרקע, ובעל הבניין פתח איזה שהוא פתח שם בקיר שצריך היתר, והוא לא קיבל את ההיתר מראש, ואז תוקעים את ההיתר לשימוש חורג, לא בגלל שאותו חדר לא מתאים לשמש כחדר לימוד אלא בגלל סיבות אחרות לחלוטין.

חנא סוייד: אז אנחנו מדברים על בעייה פורמלית לחלוטין, ולכן אני חושב שמתבקשת ממשרד החינוך עמדה שהיא מקלה, שהיא לא אולטימטיבית אלא לאפשר למפעילים, לאנשים,

מיכאל מלכיאור: הבנתי.

מיכאל מלכיאור: רק דבר אחד אני שמח שהעלית את הנושא, אנחנו תוחמים את זה בזמן, יש לנו עד שעה עשר, אני אומר את זה מראש, בשעה עשר יש דיון מאוד גדול, מאוד רחב שכבר הוכן פה מזמן, אחד הדיונים החשובים של הוועדה, אחרי שקיבלנו דו"ח קשה ביותר שהזמנתי מ-מ.מ.מ.

מיכאל מלכיאור: ואנחנו נטפל בזה משעה עשר והלאה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה רק להגיב על דבריך, חבר הכנסת סוייד, אני חולק על דבר אחד, זה שאתה אומר בצדק משרד החינוך לא יכול לבנות כתות גן.

מיכאל מלכיאור: זה אני לא מקבל.

מיכאל מלכיאור: משרד החינוך במדינת ישראל חייב לבנות כתות גן.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שאין להם תקציב ולכן צריך לשנות את מדיניות, לא משרד החינוך אלא מדיניות הממשלה או משרד האוצר.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת הרב כהן, אתה גרמת לביטול תורה פה היום, ממש כך.

מיכאל מלכיאור: היה צריך להיות בשעה תשע, ואמרו לך את זה כל כך הרבה פעמים.

מיכאל מלכיאור: חבל, לא רק ביטול תורה אלא גם חיכינו ודחינו את פתיחת הישיבה בגלל זה.

מיכאל מלכיאור: פקקים זה לוקחים בחשבון לפני כן.

מיכאל מלכיאור: אם היו תלמידים באים אצלך והיו אומרים פקקים לא היית מקבל את הטיעון.

חנא סוייד: אני מסכים אתך בזה כמובן.

מיכאל מלכיאור: אני גם רוצה להגיד, אני סיירתי לא מעט, גם בדרום, גם באזור הבדואים, וגם בצפון, והרבה מאוד מראשי הרשויות רואים, זה תלוי כמובן איזה עמותה וכו', אבל חלק רואים ממש כפגיעה בחינוך שיש עמותות, אפילו למטרות רווח, שמפעילים גנים, ובלי תנאים.

מיכאל מלכיאור: אני רק אומר את זה מראש, יכול להיות שיש עמותות מצויינות ויכול להיות עמותות פחות מצויינות.

מיכאל מלכיאור: זה תלוי ממקום למקום, אני שומע דברים מאוד שונים.

מיכאל מלכיאור: אני מציע ככה, שקודם נשמע את לבנה על ההוראה החדשה, או האכיפה החדשה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו גם לא יכולים כל הזמן להגיד למשרד החינוך למה אתם לא אוכפים את החוקים במדינה, ואז כשאוכפים את החוקים אז אנחנו באים גם בטענות.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זה ברור, אני גם דיברתי עם שרת החינוך על זה, לא יכולים להשאיר מצב שיש כל כך הרבה גנים שפתאום יצטרכו לסגור אותם ולא יהיה מקום לילדים, זה גם אחריות שלנו.

מיכאל מלכיאור: אז בואו נשמע ממשרד החינוך מה קרה פה וכו'.

מיכאל מלכיאור: בבקשה.

לבנה אברמוביץ: טוב, הנושא של חינוך המוכר שאינו רשמי פועל מכוח חוקי החינוך, כשב-1999 חוקקו את חוק הפיקוח על בתי ספר, שהחוק הזה אומר שכל מוסד שמתחנכים בו ילדים מגיל שלוש ומעלה חייב ברישיון.

לבנה אברמוביץ: הפרמטרים והקריטריונים לקבלת הרישיון דורשים מספר חוות דעת של מספר גורמים ואנחנו מנתבים את הבקשות לרשיונות לגורמים השונים כדי לקבל את חוות הדעת העלה.

לבנה אברמוביץ: בין יתר הגורמים נמצאת הוועדה לתכנון ובנייה.

לבנה אברמוביץ: ובמהלך כל השנים, זה לא דבר חדש שהפנינו את הבקשה גם לוועדה לתכנון ובנייה.

לבנה אברמוביץ: אני חייבת לומר שבהרבה מאוד מהמקרים הוועדות האלה לא הגיבו, למרות שהחוק מחייב אותם להגיב בתוך חודשיים, והחוק חל עליהם בדיוק כמו שהוא חל עלינו.

לבנה אברמוביץ: בעבר במקרים שהוועדה לא הגיבה והיו לנו את שאר חוות הדעת אנחנו נתנו רישיון בהנחייה של הלשכה המשפטית בעבר.

לבנה אברמוביץ: אני מציינת בעבר כי היועצת המשפטית של היום חושבת אחרת.

לבנה אברמוביץ: הנחייה שקיבלנו מעבר מהלשכה המשפטית שאם יש לנו את כל חוות הדעת חיוביות של כל הגורמים, והוועדה לא הגיבו, וכבר עברו יותר מחודשיים גם, לפעמים הרבה חודשים אחרי והם לא הגיבו אנחנו התייחסנו לזה כאילו שאין להם התנגדות.

לבנה אברמוביץ: כך נהגנו במשך שנים.

לבנה אברמוביץ: בשנה האחרונה, ההבדל בין העבר ובין השנה האחרונה שהלשכה המשפטית דורשת מאתנו, מאתנו זה מהאגף שלי, לדרוש את היתרי הבנייה,

מיכאל מלכיאור: זו אותה יועצת משפטית שהיתה גם בעבר,

לבנה אברמוביץ: לא, אמנם בשנים האחרונות היא היועצת המשפטית אבל את ההנחיה שאנחנו עבדנו לפיה, אנחנו עובדים שנים והחוק הזה הוא לא חוק חדש, וההליך רישוי הוא לא חדש, נהגנו כפי שציינתי קודם, אבל דורית מורג היועצת המשפטית כבר מזה שנים אומרת שלא צריכים לתת רישיון גם אם אין תגובה של הוועדה לתכנון ובנייה.

לבנה אברמוביץ: היא אומרת שהם חייבים להגיב, אבל הרי הם לא כפופים אלינו, וכשהם לא מגיבים לא מגיבים ואי אפשר לעכב, אבל בשנה האחרונה היא דרשה, מעבר לחוות הדעת של הוועדה לתכנון ובנייה, היא דורשת שהבעלויות ימציאו היתרי בנייה ו/או היתר שימוש חורג.

לבנה אברמוביץ: ברגע שאנחנו קיבלנו הנחייה כזאת מהלשכה המשפטית אז ברור שאנחנו אמורים לפעול לפי ההנחיות האלה.

לבנה אברמוביץ: במקומות שנתנו רישיון הדרישה של הלשכה המשפטית שהחל מתשס"ח יהיה אישור והיא דורשת אישור סופי.

לבנה אברמוביץ: זאת התוצאה של הדברים, שאין מגבלה בזמן.

לבנה אברמוביץ: המגבלה של חודשיים לחוות הדעת של הוועדה לתכנון ובנייה זה המגבלה, אבל הטענה היא שכל מי שהולך לפתוח איזה שהוא מוסד חייב לקחת מבנה שיש לו היתרי בנייה ושימוש חורג.

לבנה אברמוביץ: אני אומרת שוב, ההנחייה שאנחנו קיבלנו מהלשכה המשפטית זה שזה תנאי.

לבנה אברמוביץ: וכתוצאה מכך יש לנו באמת הרבה מאוד בקשות, שעומדות לתשס"ז, בפועל גנים פועלים,

מיכאל מלכיאור: מה הסדר גודל, אתה יכולה לתאר לנו, מה הסדר גודל, כמה גנים אנחנו מדברים עליהם, יש גם גנים שפועלים בכלל בלי אישור שלכם?

לבנה אברמוביץ: אני משערת שיש גנים שפועלים ללא אישור שלנו.

לבנה אברמוביץ: למעשה כל מה שאני כרגע מדברת עליהם זה גנים שאני יודעת שהגישו בקשות לרישיון והם פועלים בשטח ללא אישור.

לבנה אברמוביץ: באזור הדרום זה למעלה ממאתיים כתות גן, בפזורה, ועכשיו בצפון יש גם, לי נאמר שהדיון הוא בדרום ולכן לא באתי עם כל הנתונים, אבל יש מעל מאה בצפון, סדר גודל של שלוש מאות גני ילדים שפועלים,

מיכאל מלכיאור: הם פועלים עם רישיון,

לבנה אברמוביץ: הם פועלים עם רישיון, אבל זה תקוע,

מיכאל מלכיאור: אתם אישרתם את הגנים האלו,

לבנה אברמוביץ: לא.

לבנה אברמוביץ: אישרנו זה אומר שנתתי רישיון.

לבנה אברמוביץ: אני לא נתתי רישיון כשאין את כל ההיתרים ואת כל הדרישות.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להבין, את אמרת שבעבר נתתם רישיון גם בלי ההיתר של ועדת תכנון ובנייה לשימוש חורג בגלל ההבנה אז המשפטית שלכם שזה בסדר.

מיכאל מלכיאור: זה אומר שכולם קיבלו,

לבנה אברמוביץ: לא הבנה אלא גם הנחייה.

מיכאל מלכיאור: המקומות האלו זה מקומות שפעלו עם רישיון עד עכשיו,

לבנה אברמוביץ: חלק מהמקומות זה גנים שהיו בעבר, והיו צריכים לקבל חידוש רישיון.

לבנה אברמוביץ: אני לא יודעת לומר לך כמה באחוזים או במספר זה החידושים, כי חידוש זה יכול להיות שלגן היה רישיון רק לשנה אחת ולאחר שנה צריך לחדש ויכול להיות שהיה לו רישיון לחמש שנים ועכשיו צריך לחדש.

מיכאל מלכיאור: אבל כל הגנים האלו יש להם את כל שאר הדרישות, הבטיחות, כל מה שאתם קובעים, זה יש להם,

לבנה אברמוביץ: כן, יש להם אישורי בטיחות ובריאות, בוא נאמר שאולי פה ושם יש כאלה שעדיין אין להם את האישורים האלה, זה ברור שבמקרים כאלה אנחנו לא ניתן רישיון,

מיכאל מלכיאור: הבעיה זה רק השימוש חורג של ועדת התכנון והבנייה,

לבנה אברמוביץ: כן.

מיכאל מלכיאור: אז עכשיו מה קורה?

לבנה אברמוביץ: אנחנו למען האמת תקועים עם כמות לא מבוטלת של בקשות שלא אישרנו אותן כאשר הגנים פועלים בשטח.

לבנה אברמוביץ: חלק מהבעלויות הגישו ועדות ערר, הם רשאים להגיש פנייה לוועדת ערר כאשר אנחנו מסרבים לתת את הרישיון, ואחת מוועדות הערר האחרונות שהיתה באמת היתה שם עמותה שיושב ראש הוועדה קיבל החלטה לתת רישיון מותנה.

לבנה אברמוביץ: זאת אומרת היה היתר בנייה, לא היה היתר של שימוש חורג,

מיכאל מלכיאור: זה קצת ראש בקיר הדבר הזה,

חנא סוייד: איך את מעריכה את הדרישה הפורמלית הזאת, הרי אנחנו מסכימים שזאת דרישה פורמלית לחלוטין,

מיכאל מלכיאור: היא אמרה, היא מחוייבת לייעוץ המשפטי שלה.

מיכאל מלכיאור: או.

מיכאל מלכיאור: קיי.

מיכאל מלכיאור: , אני מבין, בסדר, תודה רבה.

לבנה אברמוביץ: אני רוצה לומר עוד משפט אחד, מכיוון שאתה כבר ציינת את זה, כמו שאתה אמרת באמת בשטח רשויות מקומיות, שבעבר לא נתנו באמת מענה לכיתות הגן הזה, היום חלקן מתנגדות וזה אולי גם כן נקודה שקצת מקשה בתהליך עצמו.

מיכאל מלכיאור: זה מעניין שהייעוץ המשפטי שלכם אף פעם לא אומר לכם שאתם חייבים לבנות כתות גן, או שאתם חייבים לפתוח בתי ספר במזרח ירושלים בגלל שיש עשרת אלפים תלמידים שלא יכולים, זה היועץ המשפטי אף פעם לא מתערב.

מיכאל מלכיאור: אבל תמיד לא לאפשר את מה שכן עובד זו מומחיות.

יואל חסון: אי אפשר, את יודעת, יועצים משפטיים יושבים בדרך כלל בחדרים ממוזגים, ואני מאוד מעריך אותם, אבל את הגורם שבא מהשטח, וצריך לבוא להגיד בצורה ברורה, המציאות לא עומדת בחוות דעת המשפטיות האלה.

יואל חסון: לא עומדת בזה.

לבנה אברמוביץ: אני משערת שאף אחד לא מצפה שאני אעבוד בניגוד להנחיות של הייעוץ המשפטי.

מיכאל מלכיאור: זה מה שאמרתי, לא לצפות.

נאדיה חילו: יש בעיה מאוד גדולה של כל הגורמים שיושבים פה, גם השטח וגם המשרד יודע בנושא של הגיל הרך, קרוב לאלף ילדים, מאתיים גנים, מאתיים פלוס זה כמעט אלף ילדים היום, פלוס מינוס, שבעצם מה שמשרד החינוך אומר שאת אלף הילדים האלה אנחנו בעצם מוציאים ושולחים הביתה.

נאדיה חילו: זאת אומרת מה שאתה אמרת זה נכון, התחליף זה ואקום, שאם משרד החינוך היה נותן מענה לילדים האלה אני בטוחה שאף עמותה ואף גן פרטי לא היה קם.

נאדיה חילו: מצד שני לי ברור, ואני יודעת שגם למשרד החינוך וגם לתושבים, שאת הגנים האלה אי אפשר לסגור.

נאדיה חילו: היום הדרישה, עד שאנחנו חינכנו כאן, כל התכניות של הג'וינט, לחנך את המשפחות לשלוח את הילדים, טרום חובה, ולהגביר את כל הנושא הזה, פתאום התחילו לשלוח, מתחילים לפתוח רשת גנים, שמשרד החינוך היה אמור לפתוח, ובאים ועוצרים את זה.

נאדיה חילו: אני יודעת, דבר אחד שאני רוצה להגיד, אנשים מרוצים וגם רוצים, כי זה חינוך אזרחי נכון שניתן למשפחות שם, ולאמהות, שחלקן גם יוצא לעבוד וחלקן גם הולך ללמוד, ואני מכירה את זה גם מתופעת אוניברסיטת קיי שם, שחמישים אחוז נשים בדואיות ששם יוצאות לעבוד, ואני רוצה לברך על זה.

נאדיה חילו: ואי אפשר היום, אחרי שהשקענו כל כך הרבה משאבים, במיוחד גם בג'וינט על כל החינוך לבוא פתאום ולעצור את זה.

נאדיה חילו: אני יודעת, ויש כאן את המסמכים, שהגורמים הגישו כבר בקשות לשימוש חורג.

נאדיה חילו: זה הוגש.

נאדיה חילו: וההצעה שלי גם, מה שאני חושבת כדי לפתור את זה לתת להם לפחות את הארכה עד סוף השנה, כשהוועדה המחוזית בעצם, ועדת התכנון, היא בעצם מסכימה, והגישו כבר תכניות לצורך שימוש חורג.

נאדיה חילו: כלומר הגנים הגישו את התכניות.

נאדיה חילו: בואו נאפשר להם,

מיכאל מלכיאור: גם בעבר הגישו אבל הם לא ענו.

נאדיה חילו: צריך פה איזה מהלך נוסף לדעתי של התערבות פה, יש את התשובות פה,

מיכאל מלכיאור: אני רק אשאל אותך, לבנה, אתם תלכו לסגור גנים?

לבנה אברמוביץ: למען האמת גן שפועל ללא רישיון הייתי צריכה להוציא צווי סגירה, אבל אני לא אוציא צווי סגירה, אני עומדת כאן במצב לא נוח.

ניר שמואלי: יש שתי נקודות שעלו פה בדיון,

נאדיה חילו: אני אסיים רק, לכן אני מציעה, אני יודעת לבנה שזה לא את באופן אישי, ואני יודעת שאת בדילמה קשה, כי את נופלת פה בין הצורך האמיתי, ואת מכירה את הצורך האמיתי, ואני בטוחה שגם משרד החינוך, שהגורמים הנוספים שיושבים פה מכירים את הצורך הזה, ומצד שני זה מצב שאי אפשר לעמוד ולהגיד הנה, זה המצב, בלי לפעול.

נאדיה חילו: לדעתי צריכה להיות פה גמישות מסויימת, צריך שיקול דעת, ואנחנו יודעים ששיקול דעת, גם אם יש חוקים ונהלים, גם בבתי משפט יש שיקול דעת, וצריך לבוא לקראת הצורך הזה ולמלא אותו.

נאדיה חילו: תודה.

ניר שמואלי: אני רוצה להתייחס פה לשתי נקודות.

ניר שמואלי: יש המון מקרים שהעמותה מחליטה על דעת עצמה לסגור את כיתת הגן.

ניר שמואלי: וגם במקרים האלה משרד החינוך מקבל על עצמו לקחת את הילדים ולרשום אותם בכיתות הגן הקיימות.

ניר שמואלי: יש לנו המון כיתות גן בטרום חובה ברשויות המקומיות שאנחנו יכולים לשבץ שם את הילדים.

ניר שמואלי: אז יש גם מקרים כאלה, שהעמותה לא מסוגלת להתמודד עם כיתת הגן, סוגרת אותה ואנחנו לוקחים את הילדים.

מיכאל מלכיאור: אתם מוכנים לקחת בעלות על כל החמישים גנים האלה?

ניר שמואלי: אנחנו בכל ראשי הרשויות, אני יכול לדבר פה בשם המגזר הבדואי כי אנחנו במחוז דרום, כל ראשי הרשויות מתחייבים פה אחד, בכל מקום שיווצר ואקום הם לוקחים בעלות על הילדים, אם צריך הם ישבצו אותם בתוך כיתות הגן הקיימות שאינן מאוכלסות במאה אחוז תלמידים, ובמקרים נוספים יפתחו כיתות גן.

ניר שמואלי: יש לנו גם סיכום עם המטה בירושלים שבכל רגע נתון אפשר לפתוח כיתת גן.

חנא סוייד: אני רוצה לשאול אותך שאלה, האם אתה יודע על גני טרום חובה שרשויות מקומיות מפעילות ואין להם שימוש חורג?

חנא סוייד: ולכן מה שאתה מנסה למכור כן זה, תסלח לי, לא לעניין.

ניר שמואלי: אתם זורקים כאן כל מיני נתונים שהם לא נכונים.

ניר שמואלי: יש היום כתות גן, טרום חובה, במגזר הבדואי, שמופעלות על ידי הרשויות המקומיות, שאינן מאוכלסות במאה אחוז תלמידים, שאפשר לקלוט שם ילדים.

ניר שמואלי: עכשיו לגבי השאלה שלך אם יש להם שימוש חורג או לא אני לא יכול לתת לך,

חנא סוייד: אז אני אומר לך, אתה יודע פרטים, רק על מנת לקלקל את הדיון כאן.

מיכאל מלכיאור: הוא שאל אותך שאלה, אני חושב שהיא שאלה מאוד לגיטימית.

מיכאל מלכיאור: אתה לא עונה על השאלה.

ניר שמואלי: הדיון פה התחלק לשניים.

ניר שמואלי: אחד דיבר על השימוש החורג, שזה סיפור בפני עצמו ולבנה נתנה פה תשובה.

מיכאל מלכיאור: לא, הם לא יכולים ללכת לשכור כל מיני גנים בגלל שאין להם היתר לשימוש חורג, אף על פי שהגישו בקשה, ובגלל שוועדות התכנון לא ענו, ולהעביר את הילדים לגנים אחרים שגם אין להם היתר לשימוש חורג.

מיכאל מלכיאור: אז מה עשית, אתה רצית לעמוד על החוק במדינה ובמקום זה,

ניר שמואלי: נאמר פה שיהיו מאות ילדים שלא תהיה להם מסגרת חינוכית, ואני אומר לעניין הזה כן תהיה מסגרת חינוכית.

ניר שמואלי: זה מה שאני אומר.

ניר שמואלי: לגבי השימוש בהיתר זו סוגייה בפני עצמה שלבנה פה התייחסה אליה.

מיכאל מלכיאור: לבנה, האם זה נכון שגנים רשמיים של הרשויות אין להם היתר של שימוש חורג?

לבנה אברמוביץ: מכיוון שאני לא מתעסקת לא בחינוך הרשמי ולא בנושא של הבינוי אז אני לא יכולה לתת תשובה חד משמעית בעניין הזה.

לבנה אברמוביץ: אני ניסיתי לבדוק את זה, אני סבורה שיש כאלה שאין להם שימוש חורג.

עמאד אלחאג': תרשו לי אדוני לשפוך אור על ההבדל קודם כל בין דרישת החוק לבין מה שאנחנו אומרים עכשיו.

עמאד אלחאג': דרישת החוק אומרת שעל ועדת תכנון ובנייה לתת חוות דעת.

עמאד אלחאג': לא מדברים על שימוש חורג ולא על כלום.

עמאד אלחאג': מה ההבדל האמיתי בין היתר בנייה רגיל לבין היתר לשימוש חורג, מעבר לדברים שד"ר סוייד הצביע עליהם, זה רק תשלום מסים שוועדות התכנון והבנייה דורשות, זה תשלום של איזה ארבעים, חמישים אלף שקל בגין כל בקשה.

עמאד אלחאג': יש עוד סיבה נוספת, הרי מי הם חברי הוועדה, חברי המליאה בוועדה שמחליטים האם כן לתת אישור שימוש חורג או לא לתת, וזה בדיוק מצדיק את האמירה של מחוז דרום שראשי הרשויות מתנגדים בחוות הדעת ששולחים למשרד החינוך ושמים רגל איך שאומרים בלשון עממית בוועדות התכנון ובנייה.

עמאד אלחאג': הרי מי מצביע אם כן לתת או לא לתת, זה ראשי הרשויות, יחד עם יושב ראש הוועדה.

עמאד אלחאג': לכן יש ניגוד אינטרסים מובהק בעניין מתן אישור שימוש חורג, מי נותן אותו ודעותיו הקודמות בעניין זה.

מיכאל מלכיאור: אבל מה רע, אם יש מקום בגנים הרשמיים אז למה בכלל צריכים את הדבר הזה?

עמאד אלחאג': אדוני, נקבע לא פעם בפסיקת בתי המשפט, וגם בחוק זה קבוע, בזכויות הילד וזכויות התלמידים שילד או הורים של ילד זכאים, רשאים לבחור היכן ילמדו ילדיהם.

עמאד אלחאג': וזה נקבע בפסיקה לא פעם, יש לי שורה ארוכה של פסקי דין בנושא הזה, במחוז צפון, במחוז דרום, בשני המחוזות.

עמאד אלחאג': ובתי המשפט קבעו שהזכות המלאה והחופשיות המלאה להורים לקבוע.

עמאד אלחאג': לכן אני אומרת, הדרישה של שימוש חורג איננה דרישת סף אדוני.

עמאד אלחאג': היא לא דרישה מהותית.

עמאד אלחאג': מספיק שיש היתר בנייה, וזה דרישת החוק, העמידה בתנאי תכנון ובנייה, שזה היתר בנייה לבניין.

עמאד אלחאג': מעבר לזה יש דו"ח של קצין בטיחות שבודק את כל המבנה.

עמאד אלחאג': לא משתנה מאומה בבניין לאחר קבלת היתר לשימוש חורג.

עמאד אלחאג': זה רק תשלום מסים.

עמאד אלחאג': זה בדוק, זה רק תשלום מסים.

עמאד אלחאג': חלילה לא להשתמט מתשלום מסים, אבל הדאגה של משרד החינוך היא לא תשלום מסים לוועדות, הדאגה שלהם היא שהילדים ילמדו במקום בטוח.

עמאד אלחאג': זה לא מוסיף ולא גורע,

מיכאל מלכיאור: אבל משרד החינוך כמו כולנו חייבים לשמור על החוק במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: הרי זה גם חלק מלימודי אזרחות.

מיכאל מלכיאור: ולשלם מסים זה גם חלק.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר להגיד משרד החינוך זה לא העניין שלו בכלל.

עמאד אלחאג': הוא לא הפך להיות הגובה הרשמי של ועדות התכנון והבנייה.

מיכאל מלכיאור: זה הוא לא, אבל אומר היועץ המשפטי של משרד החינוך שמי שלא עושה כחוק, ומי שלא קיבל את האישורים ולא שילם את המסים הוא לא יכול לקבל את האישור.

עמאד אלחאג': צר לי לחלוק אדוני על זה מכיוון שאני הצגתי בכל מיני ועדות ערר של משרד החינוך ובתי משפט, הלשכה המשפטית של משרד החינוך, אני אומר את זה ליד הגברת לבנה, אין לה עמדה ברורה בנושא.

עמאד אלחאג': כל פעם נותנת הנחייה אחרת.

עמאד אלחאג': ההנחיות שהיו בזמנה של שרת החינוך הקודמת היו לתת.

עמאד אלחאג': היום, אדוני, רק לאחרונה, 19.11.06 נדונה הסוגייה בפני ועדת ערר של משרד החינוך.

עמאד אלחאג': אני רוצה שאדוני יקרא את החלטת יושב ראש הוועדה שהוא שופט בדימוס.

עמאד אלחאג': ומה הוא אומר בדיוק בעניין.

עמאד אלחאג': זו סוגייה משפטית גרידא, שאין עליה, יושב ראש ועדת הערר, השופט דן ארבל, כולם מכירים, והוא ממש נתן את דעתו המשפטית.

עמאד אלחאג': לכן אני חושב שעל משרד החינוך לנהוג כלפי כל מבקשי הבקשות להפעלת גני ילדים, הן במגזר הערבי והן במגזר החרדי, בשיוויון מוחלט.

עמאד אלחאג': עוד משפט אחרון לסיכום, אדוני, אם מחילים חוק במדינת ישראל אז החוק חל על כולם.

עמאד אלחאג': הדרישה הזאת מיועדת למגזר בלבד.

עמאד אלחאג': אין אפליקציה על המגזר החרדי.

עמאד אלחאג': לא אדוני, אבל שם נותנים רשיונות, להבדיל, ויש תקציבים.

לבנה אברמוביץ: ההנחיה חלה על כל המערכת של המוכר שאינו רשמי, בלי הבדל, אבל אני אומר מה ההבדל בכל אופן.

לבנה אברמוביץ: מה שקורה ברשויות במגזר הבדואי, וגם במגזר הערבי, יש התנגדויות של הוועדות.

לבנה אברמוביץ: כלומר הם מגיבים באיזו שהיא צורה כזאת או אחרת שאנחנו צריכים להתייחס אליה, ולכן זה נוצר מצב כזה,

מיכאל מלכיאור: את אמרת לפני כן שאם לא מגיבים אז הייעוץ המשפטי אומר שזה אומר שזה אסור.

מיכאל מלכיאור: הייעוץ המשפטי הנוכחי.

מיכאל מלכיאור: אז מה ההבדל, אצל החרדים לא מגיבים, אז שם זה בסדר?

לבנה אברמוביץ: אני אומרת שוב, היועצת המשפטית חושבת שצריך שיהיה אישורים של כל הגורמים, אבל יש להבחין בין מה שהיה בעבר, שזה היה בעצם חוות דעת של הוועדה לתכנון ובנייה, ולא היתרים, ועכשיו היא מבקשת היתרים.

לבנה אברמוביץ: היא ביקשה את ההיתרים בשנה הנוכחית, שלחנו לכולם, מה שקרה שחלק המציאו לנו תצהירים שחתומים בפני עורך דין, שיש היתרים וכו'.

לבנה אברמוביץ: אני מסכימה איתך שזה באמת לא חד משמעית לגבי השנה הנוכחית.

יצחק גלנטי: ההתרשמות שלי פה היא חד משמעית, שהנושא בעיקרו זה נושא של כסף, תשלום מסים, כלומר עצם העובדה שבמגזר הבדואי כנראה שאין נטייה לשלם את האגרות או את המסים עבור אותם מבנים אז ועדת התכנון והבנייה מעכבת את האישורים שלה.

יצחק גלנטי: אינני יודע האם במגזר החרדי שם כן משלמים את האגרות והמסים.

יצחק גלנטי: אבל מה שברור דבר אחד, לא יכול להיות באמת מצב שבו משרד החינוך נקרא לזה יתן עדיפות לחוק אחד על פני חוק אחר.

יצחק גלנטי: זאת אומרת מצד אחד לאפשר את החריגות האלה, ומצד שני גם לאפשר אי תשלום מסים.

יצחק גלנטי: אז זה אחד נוגד את השני.

מיכאל מלכיאור: אבל אם אדוני הם בעצמם, הרשמיים, גם הם לא משלמים את המסים,

יצחק גלנטי: אז עולה השאלה האם כאן יש איפה ואיפה לגבי תשלום המסים על מנת לתת את ההיתרים, או שזה לא כך.

חנא סוייד: אני לא יודע מאיפה שלפת את העניין של המסים, מה זה שייך לכל הדיון הזה.

מיכאל מלכיאור: הוא אומר שלא נותנים את האישורים בגלל שלא שילמו את המסים.

חנא סוייד: זה נכון?

לבנה אברמוביץ: אין קשר.

מיכאל מלכיאור: צריכים לשלם בשביל האישורים האלה?

מיכאל מלכיאור: אם יש אישור של שימוש חריג בוועדת התכנון והבנייה זה עולה כסף?

עמאד אלחאג': עמותה שהיא מלכ"ר לא משלמת.

יצחק גלנטי: אני על כל פנים חושב שיש פה מקום בינתיים לעכב את הסגירה הזאת ולאפשר מסגרת של זמן קצוב שתאפשר גם את תשלום המסים וגם את מתן האישורים.

יואל חסון: אני חייב לומר מהרבה דיונים עם משרד החינוך, ובכלל עם משרדים ממשלתיים, שכמעט כל הזמן באים אלינו אנשי המקצוע ואומרים היועץ המשפטי, המחלקה המשפטית.

יואל חסון: אז כדאי שנזמין את המחלקות המשפטיות ולא את בעלי התפקידים, אני באמת אומר, אחרת לא נקבל אף פעם תשובות ולא נצליח לקדם שום דבר.

יואל חסון: צריך לחשוב פה מה עושים.

יואל חסון: גם השרה תמיד אומרת היועץ המשפטי.

יואל חסון: לא יודע, כנראה שצריך לבחור בבחירות הבאות יועצים משפטיים.

יואל חסון: קודם כל דבר אחד שמאוד מאוד חשוב, זה תשובות שאת צריכה לתת לנו וגם אם אין לך תשובות להגיד שאין לך תשובות בעניין, לוודא שלא נהייה כאן, לא מתנהגים באופן שונה כלפי המגזר הבדואי כמו כלפי מגזרים עצמאיים אחרים.

יואל חסון: אם את אומרת שהמגבלות האלה שאת מגבילה והסנקציות או ההגבלות, ואני מבקש להבין את זה, הן רק על המגזר הבדואי, זה דבר חמור ביותר.

יואל חסון: אם זו בעיה שקיימת בכל המגזרים העצמאיים וזו בעיה שאת מתמודדת איתה, אז אולי זו בעיה גדולה שצריך לפתור אותה ולראות איך פותרים אותה ביחד.

יואל חסון: אבל אם הסנקציות או הפעולות הן רק כלפי המגזר הבדואי זה דבר שאי אפשר לעבור עליו לסדר היום.

יואל חסון: במיוחד שמדובר במגזר שאנחנו כבר שנים מנסים לעשות בו מהפיכה בתחום החינוך ומנסים לעשות כאן דברים, שאני לא יודע, אני לא נכנס כאן לעניין, לא הבנו אם יש כאן עניין של מסים או אין כאן עניין של מסים, כי יש בעייה של גביית מסים במגזר, זה צריך להודות.

יואל חסון: אבל אני לא בטוח שזאת הבעיה.

יואל חסון: אני שואל עכשיו שאלה, תוך כדי דבריי, האם הדבר הזה הוא בעיה שהיא רק במגזר הבדואי, והאם הפתרון כפי שאת מציגה הוא רק כלפי המגזר הבדואי או שזה קיים במגזרים אחרים גם, עצמאיים, חרדי לדוגמא.

לבנה אברמוביץ: ההנחיה היא לכל המוכר שאינו רשמי.

לבנה אברמוביץ: ההנחייה החדשה הזאת, להמציא את האישורים בפועל למשרד החינוך היא הנחייה של השנה האחרונה שניתנה במועד מאוחר לגבי הגשת הבקשות.

לבנה אברמוביץ: לכן אני אמרתי או.

לבנה אברמוביץ: קיי.

לבנה אברמוביץ: , אם זאת ההנחייה אנחנו נבצע אותה אבל אני לא מסוגלת לבצע אותה בתשס"ז מפני שהיא ניתנה במועד מאוחר לגבי הגשת הבקשות.

מיכאל מלכיאור: זה מקובל בלשכה המשפטית?

לבנה אברמוביץ: זה לא כל כך מקובל, ואני אמרתי פה קודם שאני נמצאת במצב עדין בנושא הזה.

לבנה אברמוביץ: אבל כדי שלא תהיינה אי הבנות, למה זה בולט יותר במגזר הבדואי, מפני ששם יש תגובות, כמו שאמרתי כבר קודם, יש תגובות של הרשויות המקומיות ושל הוועדות לתכנון ובנייה לגבי הנושא הזה, והם מתריעים על כך.

לבנה אברמוביץ: איך אתם נותנים אישור כזה או אחר כשאנחנו בעצם אומרים שאין היתר שימוש חורג וכו'.

לבנה אברמוביץ: מה שפחות בולט במערכת הכללית שאנחנו מטפלים.

לבנה אברמוביץ: כשכותבים לי יש התנגדות אני צריכה להתייחס,

יואל חסון: השאלה, ואני פה באמת מתייעץ איתך, השאלה אם אי אפשר להציע כאן מתווה, שאולי יהיה גם בברכת ועדת החינוך, מתווה ללוח זמנים, שיגובה על ידי המחלקה המשפטית.

יואל חסון: אגב, זה צריך לבוא ממך לדעתי, שאנחנו אולי ניתן לו גיבוי, אבל מתווה ממך למחלקה המשפטית, ושאת גם לא תעמדי במצב לא נעים.

יואל חסון: מתווה ממך למחלקה המשפטית, שלוח זמנים מוסכם, שבו אתם אומרים שבתוך תהליך מסויים, בעיקר לקראת שנת הלימודים הבאה, בתוך תהליך מוסכם אנחנו מבקשים שיתבצעו כל התהליכים האלה וגם אומרים לכל העמותות והארגונים שאם עד אז לא יהיה אז אתם תמצאו פתרונות אחרים.

מיכאל מלכיאור: אולי לא שמעת בהתחלה שהיא אמרה שהיא נותנת עד סוף השנה.

יואל חסון: אבל מה יקרה עד סוף השנה, זה שהיא נותנת עד סוף השנה זה ברור לי, אבל הבעייה שבשנה הבאה תהיה עוד פעם את אותה בעיה.

מיכאל מלכיאור: מה שחבר הכנסת יואל חסון מציע, ואני חושב שזה דבר שיהיה מוסכם על כולנו, הוא מציע ליצור מתווה שבגלל שזה שינוי במדיניות ובהוראות ובגלל שאי אפשר לזרוק את הילדים החוצה ובגלל שגם הגנים האחרים אין להם את האישור הזה והם כן מקבלים את הכסף, אז לפחות עד סוף השנה להמשיך את המצב הנוכחי, המצב שהיה, להעביר את הכספים, ולנסות לגבש פתרון במשך השנה, פתרון כדי שיהיה אפשר לפתוח את שנת הלימודים של שנה הבאה בצורה מסודרת.

מיכאל מלכיאור: זה פחות או יותר מה שאני גם רציתי להוביל, אבל חבר הכנסת יואל חסון ככה הציע, ואני חושב שזה נשמע הגיוני מאוד.

יעקב כהן: לתת גיבוי ליושב ראש, הוא אמר כאן משפט מאוד נכון, אתם מקבלים הנחייה מהיועץ המשפטי שלא בסדר, אין רשיונות, השאלה הפתרונות.

יעקב כהן: זה כאן לא שתי מדינות, זה צריך להיות גוש אחד.

יעקב כהן: אם יש בעיה, מה הפתרון.

יעקב כהן: שיביא הוא פתרונות, לבטיחות, לכל הדברים.

יעקב כהן: שמעתי כאן את חבר הכנסת חסון, שאלו מה קורה בחרדים.

יעקב כהן: אתה לא צריך ללכת עד החרדים ולחפש את החרדים.

יעקב כהן: קודם כל, אתה איחרת, אמרו שגם בממלכתי יש מקומות שאין שימוש חורג ונותנים כן כסף.

יעקב כהן: שמענו שגם הממלכתי אין לו שימוש חורג ונותנים כסף.

יעקב כהן: לכן אנחנו צריכים לעשות דין אחד לכולם.

רמיה אסדי: רק במשפט אחד, שילד ביום שישי שהוא לא בא לגן אצלנו ביום שישי יש מנוחה ביום ראשון, הוא מחכה כל הזמן ליד הדלת, מחכה לאוטו שלנו שיעביר אותו לגן, וההורים, אני אומרת לך, זה גנים של חמישה כוכבים.

רמיה אסדי: אני מתעקשת שאתה תבוא תבקר ותראה גם ביום שישי הילדים מבקשים לבוא לגן.

רמיה אסדי: מרוב שהם נהנים.

מוחמד אבו סיאם: אני מברך על ההחלטה, אני רוצה להודות לכולם, אבל תדעו שאנחנו עושים עבודת קודש בתחום הזה.

עלי אבו רבעה: בקשר לנושא, אנחנו בשנה שעברה השופט קבע, פסק, שהגנים של המועצה והגנים של העמותה אותו דבר.

עלי אבו רבעה: מה קרה אדוני, הם מקבלים תקציב ממשרד החינוך, למרות שזאת החלטת בית המשפט ההם מקבלים כסף, אנחנו לא מקבלים כסף.

מוחמד אלגכנאוי: בוקר טוב לכולם, אני חושב שמשרד החינוך לא ערוך ומוכן לקלוט את הילדים במגזר הבדואי.

מוחמד אלגכנאוי: יש צורך ללמוד את הבעיה הזאת ולמצוא פתרונות ולא להשאיר את הילדים בתנאים חריגים.

יוסף אבו סיאם: דיברו על אלף ילדים בנגב, לי יש אלף חמש מאות ילדים, שלושת אלפים ילד לומדים בעמותות בנגב, אצל הבדואים, שאנחנו מביאים אותם לא מהיישובים, חמישים אחוז מביאים אותם מהפזורה ומלמדים אותם בגלל היתר בנייה, שבפזורה אין בתים עם רישיון, אנחנו מביאים אותם ליישובים.

אחמד אבו מדיגים: רק בעיר אחת כמו רהט יש ארבעים גנים שכורים.

אחמד אבו מדיגים: דבר כזה רק מקשה ורק מסבך את העניין ורק מוסיף הוצאות לאנשים בעלי הבתים.

מיכאל מלכיאור: מאחר ואנחנו מייד חייבים להתחיל בדיון הבא, אני רוצה גם ברשותך להציע: קודם כל אנחנו רואים בברכה התהליך שקרה גם במגזר הבדואי של יותר ילדים באים, אנחנו רואים בברכה את התהליך הזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו גם היינו מאוד רוצים שהמדינה תבנה כיתות גן כראוי לכל המגזרים, כולל המגזר הבדואי והערבי, שיהיו כל הכיתות גן שצריכים.

מיכאל מלכיאור: עד שהדברים לא מוסדרים אי אפשר להישאר בלי פתרון, אי אפשר ללכת היום ולהודיע על סגירת הגנים האלה.

מיכאל מלכיאור: חוסר תיקצוב זה אומר סגירה.

מיכאל מלכיאור: אז לכן אנחנו לא יכולים לקבל מצב כזה.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זה כמובן צריכים לסדר את הדברים.

מיכאל מלכיאור: לכן מה שאנחנו רוצים להציע למשרד החינוך ומצפים שיקבלו את ההצעה הזאת שעד סוף שנת הלימודים הזאת אנחנו נמשיך, משרד החינוך ימשיך את התיקצוב ויתן להם היתרים על תנאי, שיחולו במשך השנה הזאת, על תנאי, על בסיס כל הקביעות המשפטיות שהיו עד עכשיו.

מיכאל מלכיאור: ולשלם להם את כל מה שמגיע להם, כמובן מתחילת שנת הלימודים, לשלם כל מה שמגיע לגנים האלו שמפעילים אותם, אי אפשר להשאיר עכשיו את הילדים, לסגור את הגנים, להשאיר ילדים בחוץ, אנחנו לא יכולים.

מיכאל מלכיאור: אני מציע את זה.

מיכאל מלכיאור: ובמשך השנה הזאת, בצורה אינטנסיבית, להגיע לפתרון, עם ועדות התכנון והבנייה ועם כל הגורמים המוסמכים, להגיע לפתרון, לדווח לנו בחזרה, אנחנו מבקשים, ניתן לכם אפילו קצת זמן, יותר ממה שאנחנו בדרך כלל נותנים, ניתן לכם חודשיים לדווח לנו חזרה איפה זה עומד ומה הפתרון שאתם מציעים לשנת הלימודים הבאה עלינו לטובה.

מיכאל מלכיאור: האם זה מקובל על כל חברי הכנסת שנמצאים פה?

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, הדיון הסתיים.