ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 129, 2006-12-13 09:00

גלעד ארדן: בוקר טוב לכולם.

גלעד ארדן: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה כאשר על סדר היום הכנה לקריאה ראשונה של הצעת חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים (תיקון – מניעת העישון במקומות ציבוריים והעישון הכפוי), התשס"ו-2006.

גלעד ארדן: הצעת החוק הזו, שאני יזמתי אותה, ושחתומים עליה חברי כנסת נוספים, אושרה ב-8 בנובמבר במליאת הכנסת בקריאה הטרומית, וב-27 בנובמבר הוחלט בוועדת הכנסת שהיא תידון בוועדת הכלכלה.

גלעד ארדן: בפתיח שלי אני רוצה לתמצת בקצרה את תוכן הצעת החוק, לפני שנעבור לקרוא אותה ולשמוע התייחסויות של הגורמים שנמצאים כאן.

גלעד ארדן: באופן עקרוני אני חושב שאין מחלוקת על כך שהעישון הוא דבר שמזיק מאוד לבריאות ב-1,001 מובנים שאין צורך להרחיב עליהם כאן והם נדונו בעבר במקומות רבים בעולם, בוועדות הכנסת, והדבר הזה הוא קונצנזוס.

גלעד ארדן: העישון מזיק לבריאות, העישון גורם למוות ובמדינת ישראל קיים מצב על-פי החוק שהעישון למעשה במקומות הציבוריים נאסר על-ידי כנסת ישראל כבר לפני נדמה לי למעלה מעשור אלא שהמנגנון שהמחוקק הציע כדי לאכוף את החוק הזה, יחד עם – לצערי – חוסר כיבוד שלו על-ידי אזרחי מדינת ישראל, או לפחות חלק מהם, הביא למצב שאמנם קיים חוק במדינת ישראל שקובע שאסור לעשן במקומות ציבוריים וקובע שבעל עסק שרוצה שיעשנו בתחום העסק שלו, צריך ליצור הפרדה מוחלטת בין האזור של המעשנים לאזור של הלא מעשנים, ואותו אזור של מעשנים דומני, ותקנו אותי אם אני טועה, צריך להיות לא יותר מאשר 25 אחוזים משטחו של אותו עסק, אבל בפועל כולנו יודעים מהו המצב.

גלעד ארדן: אנחנו רואים אנשים שמעשנים כמעט בכל מקום במדינת ישראל, בבתי קפה, במסעדות, בקניונים, ולצערי אפילו בבתי-חולים ובקופות-החולים.

גלעד ארדן: הצעת החוק שלי בעצם לא נועדה לשנות את החוק הקיים אלא היא נועדה ליצור מנגנון של אכיפה יעיל יותר וזאת על-ידי שני רכיבים מרכזיים: 1.

גלעד ארדן: רכיב אחד שאומר מעתה ואילך, מהרגע שהחוק ייכנס לתוקפו, הקנס יוטל לא רק על המעשן שהפר את החוק אלא גם על אותו בעל עסק שאפשר להפרת החוק לקרות בשטחו, וזה בעצם הקבלה למצב שנוהג היום כמעט בכל המדינות שמחילות את החוק למניעת העישון במקומות ציבוריים כמו ארצות-הברית, אירלנד, וגם אנגליה וצרפת מצטרפות לחקיקה הזאת החל משנה הבאה.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: הרכיב השני, וזה לאור תלונות רבות שקיבלתי מאזרחים רבים שסובלים מהפרת החוק, שטוענים שהרשויות המקומיות במדינת ישראל, חלק מהן, רובן, לא כל כך אוכפות את החוק ואין באמת פקחים שמסתובבים ופועלים לכך שהאזרחים שזכאים לנשום אוויר נקי ושבריאותם – אלו שהחליטו שהם לא רוצים לעשן – לא תיפגע, יקבלו את הזכות הזו שמגיעה להם.

גלעד ארדן: צריך תמיד לחזור ולהזכיר שמדובר ברוב הציבור.

גלעד ארדן: על-פי מחקרים סטטיסטיים למעלה מ-75 אחוזים מהציבור אינם מעשנים.

גלעד ארדן: לכן הרכיב השני בהצעת החוק שלי קובע ששר הבריאות, בהתייעצות עם שר הפנים, יקבע תקן שכל עיר או רשות מקומית במדינת ישראל תצטרך להעסיק לפי המספר שייקבע עבורה מספר פקחים במשרה מלאה שיאכפו את החוק הזה.

גלעד ארדן: כאן זה המקום להזכיר שהעלות של אותם פקחים בסופו של דבר היא לא על הרשות המקומית שתשא בה, כי אחד החריגים לכלל שהקנסות הולכים בדרך כלל לקופת המדינה הוא החוק הזה, החוק להגבלת העישון, כי הוא קובע שכל קנס שהרשות המקומית תגבה ממי שמפר את החוק הזה, בעצם ייכנס לקופת הרשות המקומית ויחזור לטובת רווחתם ואיכות חייהם של תושבי הרשות המקומית.

גלעד ארדן: מדוע אתה עושה סימנים של פליאה?

יובל פרידמן: אני לא משפטן.

יובל פרידמן: אני מאגף התקציבים באוצר, אבל נדמה לי שחוק יסוד התקציב קובע שחקיקה משנה מסוימת, כל ההכנסות נכנסות לקופת המדינה וכאן יש חקיקה לכאורה כנגד חוק יסוד התקציב.

גלעד ארדן: החוק הזה קיים מ-1991.

יובל פרידמן: השאלה אם יש תיקון לאחר מכן.

יובל פרידמן: שוב, אני לא משפטן.

גלעד ארדן: לא נפתח על זה דיון.

גלעד ארדן: אנחנו נברר את הנקודה.

גלעד ארדן: אם יהיה צריך להבהיר אותה, יובהר שהקנסות, כתוצאה מהחוק הזה, ייכנסו לקופת הרשות המקומית.

גלעד ארדן: זאת הסכמה שהייתה על החוק הזה אחרי שיחות עם שר האוצר.

גלעד ארדן: הממשלה תמכה, אלא אם כן אתם רוצים לשאת בעלויות של העסקת הפקחים ברשויות המקומיות.

יובל פרידמן: אולי אתם רוצים שהמשטרה תאכוף ולא הרשויות המקומיות.

גלעד ארדן: אני עדיין לא פותח את זה לדיון.

גלעד ארדן: אני הסכמתי לתנאי של ועדת השרים לחקיקה.

גלעד ארדן: החוק שלי גם כלל סעיף שמאפשר לאזרחים שנפגעים כתוצאה מכך שמעשנים לידם במקום שאסור על-פי החוק, להגיש תביעה אזרחית ללא הוכחת נזק, בדומה למה שקיים בחוק לשון הרע עד לתקרה מסוימת, וזאת בהתאם לפסק-דין שניתן על-ידי כבוד השופט אליקים רובינשטיין בתביעה של הגברת אירית שמש נגד מסעדת פוקצ'טה בירושלים, שם, לאחר שהפרו את החוק וסירבו להפסיק לעשן, בית-המשפט פסק שכיוון שהנזק הבריאותי מעישון הוא נזק מצטבר לאורך השנים וקשה להוכיח בכל נקודת זמן מסוימת מהו הנזק הבריאותי שנגרם, השופט אפשר לתת לה פיצוי כספי גם ללא הוכחת נזק.

גלעד ארדן: הממשלה התנגדה ואני התחייבתי בפני ועדת השרים שבמידה שהממשלה תעמוד על התנגדותה, אני אהיה מוכן לוותר על הסעיף הזה.

גלעד ארדן: אני בכל-זאת אקיים בו דיון כי אולי נוכל להגיע לאיזשהו הסדר ביניים בנושא.

גלעד ארדן: שוב, אם הממשלה תתעקש, אני לא אעמוד על כך שיהיה פיצוי אזרחי ולכן החוק יכלול את שני הרכיבים המרכזיים: 1.

גלעד ארדן: קנס של 5,000 שקלים לבעל עסק שיאפשר הפרה של החוק הזה בשטחו ויאפשר לאזרחים לעשן ולפגוע באחרים.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: חובת העסקת פקחים ברשויות המקומיות על-פי תקן שיקבע שר הבריאות בהתייעצות עם שר הפנים.

גלעד ארדן: אני שואל אותך גבירתי מנהלת הוועדה, האם להתחיל לקרוא את הצעת החוק.

לאה ורון: כדאי לשאול את המוזמנים האם יש למישהו הערות כלליות.

גלעד ארדן: אני מבקש הערות כלליות מהנוכחים.

גלעד ארדן: כיוון שהזמן שלנו מאוד מוגבל, אני מבקש שכל אחד ינסה לסיים את הערתו בשלוש עד חמש דקות.

גלעד ארדן: לאחר מכן נעבור להקראת החוק ואני אשמע עוד הערות לנוסח החוק עצמו.

גלעד ארדן: אני מבקש להשתדל לא לחזור על דברים שנאמרו.

פנינה בן-דוד: אני מייצגת את התאחדות המלונות.

פנינה בן-דוד: כאשר חוקק החוק בזמנו, אנחנו בהחלט תמכנו בו כי אנחנו באמת בעד אוויר נקי ואנחנו חושבים שמגיע גם לאורחים שלנו שמגיעים למלונות ולא מעשנים, לא לסבול מהעשן של המעשנים.

פנינה בן-דוד: עוד לפני שיצא החוק, היינו שותפים לתוכנית של התאחדות המלונות הבינלאומית שנקראה בזמנו "רצונו של אדם, כבודו" וכבר אז עשינו את ההפרדות בשטחים למרות שבחוק זה לא חל.

פנינה בן-דוד: לגבי הצעת החוק שלך, יש לנו בעייתיות מאוד גדולה עם זה שאתם מטילים את הפיקוח ואת האכיפה על מפעילי המקומות הציבוריים.

פנינה בן-דוד: בתוך עמנו אנחנו חיים ואנחנו יודעים שזה יכול לגרום לכל מיני תביעות קנטרניות מצד אורחים וזה יגיע לבתי-המשפט.

פנינה בן-דוד: השאלה איך תוכיח שמישהו ביקש להפסיק את העישון, הוא ביקש ממנו לעזוב את המקום, הוא צלצל לפקח.

פנינה בן-דוד: אנחנו עובדים 24 שעות ביממה, ב-2 בלילה יהיה פקח?

פנינה בן-דוד: איך נוכל להתמודד עם כל הפיקוח והאכיפה של הנושא הזה?

פנינה בן-דוד: אני חושבת שצריך להסתפק בזה שהמקומות הציבוריים אכן ישימו את השילוט כפי שנאמר היום בתקנות פלוס אם אורח שלא מעשן מביא לתשומת לב בעל המקום שיש מישהו שמעשן – כי לא תמיד רואים בכל חלק וחלק מי מעשן, ואי-אפשר להסתובב ולראות בכל מקום מי מעשן ומי לא – יבקשו ממנו להפסיק לעשן.

פנינה בן-דוד: אני חושבת שזה בהחלט מספיק ולא להתחיל להיכנס לכל מיני בעיות וויכוחים עם האורחים המעשנים והלא מעשנים.

גלעד ארדן: אני יכול להבין את אי הנוחות שאולי החוק הזה ייצור לכם, אבל אני רוצה לחדד.

גלעד ארדן: התפקיד המרכזי באכיפת החוק הוא לא על בעל העסק.

גלעד ארדן: בעל העסק, לפי הצעת החוק, אמור לעמוד באיזה שהן חובות, לבקש מאותו אדם להפסיק לעשן, אם הוא מסרב, להתקשר לרשות המקומית ולהודיע על כך שיש פה מישהו שמפר את החוק, ובכך מתמצית האחריות שלו.

גלעד ארדן: אני מניח שאתם גם בקשר עם מלונות אחרים בעולם ואני חושב שתוכלו ללמוד מהם איך הם מיישמים את הנושא.

גלעד ארדן: אולי את יודעת כבר לומר עכשיו איך זה מיושם במקומות אחרים בעולם.

פנינה בן-דוד: אם אנחנו מקבלים תביעה כזאת, אנחנו צריכים לעשות רישום על כל פעם שהתקשרנו לפקח.

פנינה בן-דוד: אצלנו המקום פועל כל הזמן והלובי פעיל כל שעות היום, ואז נתקשר לפקח שיענה לנו בשעה 1:00 לפנות בוקר?

פנינה בן-דוד: איך אני אוכיח שכן התקשרתי או לא התקשרתי?

פנינה בן-דוד: אני חושבת שזה מאוד בעייתי.

פנינה בן-דוד: זה יכול גם לפתוח פתח להרבה תביעות קנטרניות, כי אנחנו מכירים את עמנו ובתוכו אנחנו חיים.

פנינה בן-דוד: התביעות יכולות להיות לפעמים אפילו בצורה מכוונת.

פנינה בן-דוד: אני חושבת שאם רוצים באמת לאכוף את החוק הזה, צריך להגדיל בצורה מאוד גדולה את מספר הפקחים שיסתובבו בכל המקומות ולא להטיל על בעלי המקומות את כל הנושא הזה שהוא בעייתי מאוד.

משה זיו: אני חושב שהדרך היחידה היא להטיל קנס הרתעה גם על מפעילי המקומות וגם על אותו מעשן, אמנם לא באותו יחס, אבל להטיל קנס.

משה זיו: רק בדרך זו ניתן לאכוף את החוק.

משה זיו: כל דרך אחרת לא תאפשר את אכיפת החוק.

משה זיו: להטיל את זה על אותו פקח ועל אותו רישום שהמלון צריך לערוך, אני לא חושב שזה אפקטיבי.

פנינה בן-דוד: זה בעייתי.

משה זיו: אם מתייחסים לאכיפת החוק, זה לא בעייתי.

משה זיו: גם הציבור ידע, השילוט לא יהיה במקומות מוסתרים אלא לעין כל ובצורה גלויה.

פנינה בן-דוד: השילוט לא מוסתר.

פנינה בן-דוד: יש תקנות שאומרות איפה בדיוק צריך להניח את השילוט.

משה זיו: השילוט נמצא ביציאה מהמעלית.

משה זיו: אדם שנמצא באולם לא רואה אותו.

משה זיו: אני מסתובב מספיק בבתי מלון ואני חושב שהשילוט הוא לא מספיק.

משה זיו: אם השילוט יהיה בצורה בולטת יותר, האכיפה בבתי המלון תתייחס לזה.

משה זיו: עצם זה שבתי המלון אחראיים, תחזק את המודעות שלהם.

גלעד ארדן: היועץ המשפטי של הוועדה מסב את תשומת לבי לפתרונות שניתנו לכך במקומות אחרים בעולם, ואנחנו נגיע לעניין הזה.

יהודה כהן: אני מנכ"ל התאחדות בעלי אולמות וגני אירועים בישראל.

יהודה כהן: אני מדגיש במיוחד את האולמות וגני האירועים כי גם גן אירועים הוא מקום ציבורי והשאלה איך אנחנו מקבלים את המקום הציבורי כגן אירועים מול אולם האירועים.

יהודה כהן: אולם אירועים הוא מקום סגור והוא מוזמן על-ידי מי שמקיים את האירוע שהוא מזמין אורחים.

יהודה כהן: האורחים לא מגיעים כמו שמגיעים לבית המלון לאחר שהזמינו מקום אלא הם מוזמנים למקום.

יהודה כהן: בשיא האירוע השאיפה של המזמין לאירוע היא להסתובב עם הסיגר בין אורחיו המרוצים והנהנים, וזה כל שמחת חייו.

יהודה כהן: אתה אומר לי שאני אשבית לו את שמחת החיים.

יהודה כהן: זאת מהות החוק.

יהודה כהן: אתה אומר לי להזמין לו ניידת, לגרום לו לקבל קנס, ולתבוע אותו על נזק ועל עוגמת נפש.

יהודה כהן: קורה לנו שאחד האורחים, חלילה נשפך עליו משהו על המעיל, הוגשה נגדי תביעה בסכום של 5,000 שקלים כאשר היה מדובר בנזק של 120 שקלים.

יהודה כהן: אתה פותח פה פתח וגורם לנזק בלתי הפיך בכל הנושא הזה.

יהודה כהן: בעלי האולמות רוצים למנוע את העשן.

גלעד ארדן: נניח שבכל האולמות יהיה אסור לעשן.

גלעד ארדן: אז לא יהיה שום נזק כי לאותו בעל שמחה יהיה אולם למעשנים ואולם ללא מעשנים.

יהודה כהן: לא.

יהודה כהן: יהיה רק אולם למעשנים.

יהודה כהן: כשאנחנו קובעים את השולחנות, אני לא קובע מי יושב פה ומי יושב שם אלא הם המזמינים קובעים לעצמם את סדר הישיבה, הם קובעים מי ישב עם מי, מעשנים ולא מעשנים.

יהודה כהן: אני לא יכול לבצע את ההפרדה.

יהודה כהן: אני מחויב להעמיד לרשותו את האולם, להעמיד לרשותו את השולחנות, להעמיד לרשותו את כל הדברים, אבל אני לא יכול לומר לו שלא יכניס אנשים שמעשנים למקום הזה.

יהודה כהן: אני לא יכול לומר לאותו חתן, למי שמקיים את האירוע, לאנשים שמוזמנים שהם ישבו במקום אחר כי הם מעשנים.

יהודה כהן: אנחנו באולמות לא יכולים לעשות זאת.

יהודה כהן: זה יגרום לנו נזק עצום.

יהודה כהן: היום בחוק הארנונה יועלו אחוזי הארנונה.

יהודה כהן: אתה אומר לי להוסיף עוד 25 אחוזים שטח אולם כדי שיהיה מקום למעשנים.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: מתוך האולם הקיים.

יהודה כהן: אתה מבין שאין אפשרות כזאת.

יהודה כהן: אין אפשרות לעשות את ההפרדה.

יהודה כהן: אתה לא יכול להפריד את האימא מבנה.

גלעד ארדן: כל מה שאתה אומר, אני מבין אותו ואנחנו נדון ונבדוק איך זה מיושם במקומות אחרים.

גלעד ארדן: כל מה שאתה טוען, היה צריך להיטען לפני 15 שנים כשהחוק נחקק.

גלעד ארדן: אתם מפירים חוק ואתה בא להסביר לי למה אתם מפירים חוק.

גלעד ארדן: למה האזרחים שבאים היום לאולמות, לא מקבלים את מה שכתוב בחוק?

גלעד ארדן: אני לא משנה את החוק הזה.

יהודה כהן: יש גם את הנושא של פירוטכניקה, כאשר אתה מנוע מלעשות פירוטכניקה.

יהודה כהן: לך תעמוד היום באי-הפעלת פירוטכניקה.

יהודה כהן: החתן נכנס, רוצה לראות זיקוקים, יש המון עשן שיוצא מהדבר הזה, ולך תמנע את השמחה שלו.

גלעד ארדן: אתה אומר שהאזרחים רוצים, אם זה כך, לא נעצור שום דבר.

יהודה כהן: אתה האזרח, אתה עושה את השמח.

יהודה כהן: אי אפשר לעשות דבר שאנחנו כבעלי האולמות לא נוכל לעמוד בו.

יהודה כהן: מה אני יכול לעשות אם מוזמנים 400 אנשים מתוכם מעשנים 300 אנשים?

קריאה: 75 אחוזים מהמוזמנים לחתונה לא מעשנים.

יהודה כהן: אני לא יודע.

יהודה כהן: אתה יכול לבדוק את זה?

גלעד ארדן: הערתך נרשמה ואני מבטיח לך שנתייחס למקרה הספציפי של אולמות וגני אירועים.

גלעד ארדן: אנחנו עדיין לא מצביעים על החוק.

קריאה: מה עם כל המעשנים הפסיביים?

גלעד ארדן: יהודה מדבר על זכויותיו של המיעוט וזכותו לדבר גם עליהם.

גדעון אברמי: דעתי כדעתך ואכן צריך להילחם בתופעת העישון.

גדעון אברמי: אני חולק על נושא אחד שעולה כאן לדיון, והוא הטלת הקנסות על מקומות ציבור ואני שואל על מה ולמה.

גדעון אברמי: כולם מכירים את המשפט שאומר שאין אחריות בלי סמכות.

גדעון אברמי: יבוא המחוקק וייתן לנו סמכות אכיפה אמיתית – קרי, הנהלות הקניונים, הנהלות המרכזים המסחריים – נוכל לבצע אכיפה.

גדעון אברמי: להטיל עלינו את האחריות, להטיל עלינו את הקנסות כמקומות ציבור שמאכלסים עשרות ומאות עסקים קטנים, בלי לתת לנו ביטוי בחוק, זה לא הוגן, זה לא נכון ואני מבקש שהנושא הזה יישקל לגופו.

גדעון אברמי: אני חושב שלגיטימי לבוא לבעל עסק קטן, בית קפה או בר או חנות ששולט על 6, 8, 10 אנשים ולבקש ממנו שינהל את עסקיו ללא עישון.

גדעון אברמי: בקניון שלנו יש 260 עסקים ולדרוש מבעלי העסקים אחריות על השטחים הציבוריים, לא יאפשר לנו לקיים את החוק כהלכתו.

גדעון אברמי: המחוקק פעם אחת אומר שהקניון הוא מקום ציבורי פתוח, ופעם שנייה הוא אומר שלעניין האחריות המקום עומד בפני עצמו והוא סגור.

גדעון אברמי: אם אנחנו חלל פתוח, תתנהגו אתנו כאילו אנחנו רחוב.

גדעון אברמי: אם אנחנו חלל סגור, תנו לנו את סמכויות האכיפה.

גלעד ארדן: אני מבין את החשש של בעלי העסקים, אבל אתם עדיין מסתכלים על מצב שבו ברשויות המקומיות אין עם מי לדבר על נושא אכיפת איסור העישון, כי לא מוקצים שם אנשים לעניין הזה.

גלעד ארדן: אם שר הבריאות יחייב כל רשות מקומית, ובפרט כזו שיש בה הרבה בתי עסק, הרבה בתי מלון או הרבה קניונים, ויהיו פקחים שאתם עומדים אתם בקשר רציף, אני חושב שהבעיה תיפתר.

גלעד ארדן: עוד נדבר על הנושא.

גדעון אברמי: אני יכול להזכיר את ההתנהלות שלי מול הרשות המקומית בירושלים.

גדעון אברמי: בירושלים יש שמונה פקחים על 700 אלף תושבים.

גלעד ארדן: שמונה פקחים שעוסקים רק בעישון?

גדעון אברמי: עישון ועוד.

גדעון אברמי: זה אומר ארבעה אנשים כי מדובר בחופשות, ימי מחלה וכולי.

גדעון אברמי: זה אומר שלקניון ירושלים מגיע פקח אחת לחודשיים למשך שעתיים.

גדעון אברמי: זו ההקצבה שיש לנו.

גדעון אברמי: אני פניתי לעיריית ירושלים לפני שנה, הצעתי שאני אשלם משכורת של פקח, אבל נאמר לי שהבעיה היא לא השכר.

גדעון אברמי: אם הרשות תגדיל את כמות הפקחים, אני מוכן להתמודד עם זה.

גדעון אברמי: אני חוזר ואומר שלהטיל על מקום ציבורי ענק את הקנס, זו תקנה שלא תוכל לעמוד אצלנו במבחן המציאות.

גדעון אברמי: בקניון שלנו מבקרים בין 30 ל-40 אלף איש ואנחנו עושים מאמצים מאוד גדולים שאנשים לא יעשנו, אבל פה ושם אנשים כן מעשנים ולא יהיה הוגן להטיל את הקנסות על בעלי העסקים.

גלעד ארדן: בחקיקה הישראלית יש מקום בו אנשים פרטיים מוסמכים לתת דוחות?

גדעון אברמי: למיטב ידיעתי, פקחים ובקרים.

גלעד ארדן: מה עם פקחי עישון בבתי החולים?

נועה בן-אריה: הם מוגדרים כנאמני ניקיון וכנאמני בטיחות.

נועה בן-אריה: הם לא יכולים לתת את הקנס.

נועה בן-אריה: הם עורכים רישום ועל סמך הרישום שלהם הפיקוח הוא זה שמטיל את הקנס.

נועה בן-אריה: אני לא יודעת אם הפקח חייב להיות פיזית במקום, כלומר, האם חייב להגיע פקח למקום ולרשום את הקנס.

גלעד ארדן: אם הם יוסמכו להחזיק נאמני רישום שיעבירו לרשות המקומית שמות, זה עדיין מרתיע את האזרח.

נועה בן-אריה: אני מטעם מרכז השלטון המקומי ולכן עסקתי בנושא.

נועה בן-אריה: עד כמה שידוע לי, היו דיונים כאלה גם בחוקים אחרים.

נועה בן-אריה: גם משטרת ישראל ואם אני זוכרת נכון ם משרד המשפטים אמרו שסמכויות פיקוח על כל המשתמע מכך – אם זה עיכוב, אם זה הצגת תעודה מזהה ואם זה הטלת הקנס על-ידי מישהו שהוא אינו פקח, שקיבל לכך הכשרה ותעודה של פקח מוסמך, שהוא חשוף גם למגבלות משמעתיות – זה בעייתי.

גלעד ארדן: אני רוצה לשמוע גם מישהו מהצד של הנפגעים מהעישון.

אמיר סימן-טוב: אני הקמתי עם חבר את מטה המאבק בעישון הכפוי.

אמיר סימן-טוב: יש לנו אתר באינטרנט, שם אפשר לחתום על עצומה.

אמיר סימן-טוב: התחלנו עם זה לפני חודשיים ועשינו זאת בלי פרסום בכלל אלא חבר מביא חבר והגענו ל-4,000 חתימות.

אמיר סימן-טוב: אני רוצה להקריא לכם מה בעצם אנחנו דורשים: אני בעד אכיפה מסיבית ומיידית של חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים.

אמיר סימן-טוב: אני קורא/ת לרשויות המקומיות, למשטרת ישראל ולמשרד הבריאות לשמור על בריאותי מעישון כפוי.

אמיר סימן-טוב: אני קורא/ת לכל חברי הכנסת והשרים לקדם חוקים שיחמירו עם עסקים שאינם דואגים למניעת העישון בשטחיהם כנדרש, כולל ברים, מועדונים, אולמות אירועים, קניונים, מסעדות, בתי קפה וחנויות.

אמיר סימן-טוב: על האמור לעיל חתמו 4,000 איש ואני רוצה להגיש את זה ליושב-ראש הוועדה.

יאיר עמיקם: אני מבקש לברך את היושב-ראש על הצעת החוק שאנחנו מאוד תומכים בה.

יאיר עמיקם: אנחנו יושבים כאן פחות או יותר באותו הרכב – חוץ מאדוני – כמה שנים טובות ושומעים הרבה פעמים מבעלי העסקים שמדברים מדם ליבם, אבל באמת מנסים גם להלך עלינו אימים.

יאיר עמיקם: בעל האולם שתיאר את התענוג הגדול של בעל השמחה להסתובב בין האורחים עם הסיגר, לא מייצג פה 75 אחוזים מהאורחים שנחנקים מהסיגר.

יהודה כהן: אני חושב שאתה מגזים.

יאיר עמיקם: אני מגזים או אתה מגזים בתיאור שלך?

יאיר עמיקם: אותו אדם שהולך עם הסיגר יכול לצאת החוצה לחמש דקות לעשן.

יהודה כהן: לא, הוא מסתובב.

יהודה כהן: זה התענוג שלו.

יהודה כהן: הוא שילם עבור האירוע.

יאיר עמיקם: רציתי להביא לידיעתו של היושב-ראש שכאשר התחלנו את המהלך של החוק הזה, עשינו סקר של עמדות הציבור ואני רוצה להרגיע את בעלי העסקים.

יאיר עמיקם: עשינו את הסקר וכדי שזה לא ייראה כאילו הוא מטעם משרד הבריאות, עשתה אותו מינה צמח, והסתבר בסקר הזה שלמעלה מ-85 אחוזים מן המעשנים מגלים אמפתיה רבה מאוד והבנה לחוקים האלה.

יאיר עמיקם: אני חושב שהניסיונות להלך עלינו אימים – שלא יבואו לבתי קפה, למסעדות, לאולמות ולקניונים – הן מאוד מאוד מוגזמות.

גלעד ארדן: כך אמרו גם כאשר נכנס איסור העישון בטיסות.

גלעד ארדן: היום אף אחד לא יכול לדמיין מצב שיעשנו במטוס שהוא טס בו.

זאב קליין שפירא: אנחנו אלה שמטפלים בחולים ואלה שמשתדלים לשמור על בריאותם של האנשים.

זאב קליין שפירא: אנחנו יושבים כאן בוועדת כלכלה, אבל לדעתי זה יותר עניין של חינוך.

זאב קליין שפירא: אותם אנשים שמעשנים, חלק גדול מהם בבית, יוצא מהבית כדי שהילדים שלו לא יסבלו.

זאב קליין שפירא: הוא יוצא לעשן בחוץ אולי כי הוא דואג לילדיו או בגלל הפחד מאשתו, אבל הוא יוצא מהבית.

זאב קליין שפירא: זה אבסורד שבבית-החולים אנחנו צריכים לריב על כך גם עם הצוות, גם עם המבקרים וגם עם חולים שמבקשים לעשן.

גלעד ארדן: התופעה קיימת?

זאב קליין שפירא: לצערי קיימת וקשה לדיכוי.

זאב קליין שפירא: אנחנו בורכנו על החוק שחוקק מלכתחילה.

זאב קליין שפירא: התיקונים שמנעו מאתנו את הזכות לקבוע פינות עישון, בירכנו עליהם שבעתיים.

זאב קליין שפירא: אבל זה לא עוזר והמצב הוא אבסורדי.

זאב קליין שפירא: אנשים מעשנים בכל נקודה ובכל מקום בבית החולים.

זאב קליין שפירא: אנחנו מרגישים שאין מי שיאכוף את החוק.

זאב קליין שפירא: פנינו גם למשטרה, גם לרשויות המקומיות בנושא הזה.

זאב קליין שפירא: בהצעת החוק שאתם מציעים, אם לא יהיה אותו גזר, אבל גם המקל, כנגד הרשויות, חלק מהרשויות תתעלמנה מכך.

זאב קליין שפירא: יש רשויות שחושבות שזה נכון, כמו הרצליה למשל שעשתה את זה מבלי לחכות לחוק כזה או אחר, אבל יש רשויות אחרות שאם לא יהיה איזשהו קנס או אמצעי אכיפה על העירייה, הדברים לא יזוזו.

זאב קליין שפירא: כשאנחנו פנינו לעירייה ולמשטרה, אחת הבעיות הייתה שהם לא ידעו למי משולמים אותם קנסות, האם הם משולמים לעירייה או למשטרה.

זאב קליין שפירא: עיריית צפת לא ידעה איזה פנקסי קנסות להמציא.

גלעד ארדן: כי היא מעולם לא אכפה את החוק.

עמוס האוזנר: המועצה הישראלית למניעת עישון היא הגוף שמאגד את הגופים שפעילים בארץ למניעת עישון וביניהם את משרד הבריאות, האגודה למלחמה בסרטן, קופות-החולים, רשויות ציבור, רשויות מקומיות, משטרת ישראל, צה"ל וכל מי שיש לו עניין בנושא הזה.

עמוס האוזנר: אני מאוד רוצה לברך את יושב-הראש על יוזמתו בחקיקת החוק הזה.

עמוס האוזנר: לדעתי זה חוק חשוב שהייתה לי יד גם בניסוח שלו, ואני יודע אדוני יושב-הראש כמה קשה היה להעביר את זה בוועדת שרים לענייני חקיקה.

עמוס האוזנר: לגבי אותו הסעיף של האחריות האזרחית שיושב-הראש הזכיר בתחילת דבריו.

עמוס האוזנר: אני הגעתי להסכמה עם עורכת-הדין שטיין ממשרד המשפטים שהנוסח הזה מקובל עליך כנוסח נכון.

טלי שטיין: אני יכולה לייצג רק את עמדת הממשלה ולא את דעתי האישית.

טלי שטיין: אני ראיתי את הנוסח.

טלי שטיין: שאתה יכול לייצג את הנוסח ואני את הממשלה.

גלעד ארדן: עם כל הכבוד, אם אני ארצה להביא כאן נוסח מסוים בנושא הזה, אנחנו נידרש לכך שאת תשאלי אם הממשלה מקבלת את הנוסח הזה או שמבחינתה זה במסגרת ההתחייבות שלי לא להחיל עוולה אזרחית חדשה.

טלי שטיין: מחובתי לומר מה החליטה הממשלה בוועדת השרים לענייני חקיקה.

גלעד ארדן: אני חושב שאני אפילו הבהרתי את זה.

טלי שטיין: זה ברור שאנחנו רוצים לסייע בידי הוועדה.

גלעד ארדן: את גם יודעת שאם הנוסח יחרוג ממה שהממשלה מוכנה, הממשלה גם יכולה לבקש דיון מחודש.

טלי שטיין: אני צריכה לייצג את עמדת הממשלה.

גלעד ארדן: אני חושב שאני מייצג אתכם בצורה הוגנת.

גלעד ארדן: אני לא מתכוון להעביר שום דבר שהוא לא מתואם עם הממשלה.

עמוס האוזנר: הסעיף הזה עונה על הבעיה שהפריעה בוועדת השרים לענייני חקיקה והיא של קביעת סכומים בגוף ההצעה, ומכך הנוסח החדש נמנע, ולכן הנוסח הזה יכול שיהיה מקובל גם על דעת ועדת השרים לענייני חקיקה.

עמוס האוזנר: לדבריו של מנהל קניון ירושלים.

עמוס האוזנר: אני מקבל את הדברים ויש בהם טעם.

עמוס האוזנר: החוק המקורי נוסח כאשר הקניונים לא היו כלולים בו ולכן היום סעיף 8 של החוק המקורי באמת איננו נותן לו את הסמכויות.

עמוס האוזנר: הסעיף אומר - בסעיף 8(ב) של החוק הקיים – שמי שהבעלים או המפעיל למעשה של מקום המפורט בפסקאות (1), (2), (4) ו-(5) לתוספת והקניונים אינם מנויים בפסקאות אלו.

עמוס האוזנר: כל הסעיפים שמעל לסעיף 8 נחקקו אחרי החוק מ-1983.

עמוס האוזנר: ההצעה שלי היא למחוק.

גלעד ארדן: הכוונה שלי לא הייתה להיכנס עכשיו לסעיפים אלא לעשות זאת כשנתחיל לקרוא את החוק.

עמוס האוזנר: בעיקרון אני מציע לתת לו את הסמכות שהוא מבקש והדבר ניתן להיעשות במסגרת החוק הזה.

גלעד ארדן: לתת לו באופן ישיר?

עמוס האוזנר: לא.

עמוס האוזנר: לצורך זה צריך הסכמה של הממשלה וזה לא דבר פשוט.

עמוס האוזנר: זה לא דבר שקל להעביר אותו.

עמוס האוזנר: עם בתי-החולים לשאול יהלום היה קושי בעניין הזה.

קריאה: הממשלה התנגדה.

עמוס האוזנר: הממשלה התנגדה חלקית.

עמוס האוזנר: אני מציע לתת להם את אותה הסמכות שניתנת היום לבעלי המקומות הציבוריים האחרים, חוץ מאשר בתי החולים.

עמוס האוזנר: היועצת המשפטית של משרד הבריאות, עורכת-הדין מישר, הפנתה תשומת לבי לעניין קנסות.

גלעד ארדן: את נכנס אתי לסעיפי החוק בעוד שאני מבקש כרגע לדבר על עקרונות החוק.

גלעד ארדן: כשנקריא את החוק ונגיע לבעייתיות בסעיפים מסוימים, נפתור אותם.

עמוס האוזנר: עניין עקרוני חשוב שכן תהיה האחריות האזרחית והאפשרות לתביעה האזרחית היא כפי שאמר השופט רובינשטיין בפסק הדין שאדוני ציטט כרגע, זהו היסוד לעירוב הציבור באכיפה של החוק.

עמוס האוזנר: אדוני יודע כמה פניות היו אליו כאשר התפרסמה הצעת החוק.

עמוס האוזנר: חשוב מאוד שהציבור ימשיך להיות מעורב.

אלי לוי: אני רואה שיש לך כאן רוב ואני רואה שאתם מפרגנים אחד לשני.

גלעד ארדן: הרוב היחידי הם חברי הכנסת והם אלה שמצביעים בסוף.

אלי לוי: אין לי בעיה עם החוק, אין לי בעיה עם כל חוק שרוצים להעביר והעבירו אבל יש לי בעיה עם האכיפה.

אלי לוי: לא פתחתי עסק כדי להיות פקח.

אלי לוי: יש חוק, יש עירייה, בבקשה, שהיא תאכוף את החוק.

אלי לוי: ירושלים היא עיר קשה, היא מסורבלת עם הרבה בעיות, ואני לא יכול להיות פקח.

אלי לוי: האנשים כאן עצבניים וכשהם עצבניים לא יתכן שאני אהפוך את העסק שלי לספורט לאומי.

אלי לוי: אתה הזכרת את פוקצ'טה שקיבל קנס.

אלי לוי: דרך אגב, מחר יש לו עוד משפט.

אלי לוי: היום אצלו זה ספורט לאומי, ונראה שכל יום יהיה לו משפט.

גלעד ארדן: אני רוצה שתדע את נסיבות המקרה.

גלעד ארדן: האישה שסבלה ועישנו לידה, פנתה אל בעל המקום וביקשה שיאמר להפסיק לעשן, אבל הוא העדיף לומר לה שהיא תעבור מקום לקומה שנייה.

אלי לוי: אני מכיר את המקרה ואני מכיר מקרים רבים אחרים.

אלי לוי: איך נעבוד?

אלי לוי: אני אישית לא מעשן, אבל אתם מדברים על חוק דמוקרטי ואני שואל למה אני צריך לאכוף אותו.

אלי לוי: דרך אגב, באחד הסעיפים כתוב שהפקחים ירשמו את הדוחות ומהכסף הזה יממנו אותם.

אלי לוי: אם אני אאכוף את החוק, אתה תיתן לי את הכסף?

אלי לוי: אני אהיה פקח, אני אקח את הכסף.

אלי לוי: אי-אפשר להפוך אותנו להיות עובדי הרשויות.

אלי לוי: יש חוק, יש משטרה, יש פקחים, יש עירייה, יש רשויות – תדאגו לזה אתם.

אלי לוי: אני מוכן להתקשר לפקח, אין לי בעיה להתקשר לפקח.

גלעד ארדן: בה סיימת את תפקידך דרך אגב.

אלי לוי: זה לא עובד.

אלי לוי: אני אומר לך שתהיה לנו בעיה עם הסועדים ועם המבלים.

אלי לוי: מישהו ידליק סיגריה ולא יהיה מי שיגיד לו להפסיק, יתבעו אותי כי אני בעל העסק.

אלי לוי: זה צריך לעצור באיזשהו מקום.

אלי לוי: גם במלונות אי אפשר לאכוף את זה.

אלי לוי: אם יש פקחים, שיבואו.

אלי לוי: אני לא ראיתי בקניון מלחה או בקניון הדר פקחים.

אלי לוי: אם ראית פקח, זה חג.

אלי לוי: הם באים רק בחגים.

אלי לוי: אתם לא יכולים להמציא לנו חוק ולומר שמהיום אנחנו אחראים בגלל שאתם לא הצלחתם.

אלי לוי: אם אנחנו אחראים, נעמוד מחר בזמן הפנוי וניתן דוחות למי שחוצה שלא במעבר חציה.

עמוס האוזנר: תבקר בהרצליה, במסעדות ובקניונים.

אלי לוי: אני מסתובב הרבה ואני רואה את הדברים.

גלעד ארדן: מתי היית פעם אחרונה בארצות-הברית?

אלי לוי: למה אתם מביאים את ארצות-הברית?

אלי לוי: כמה פיגועים היו שם?

אלי לוי: אני יכול לומר לאדם שעבר פיגוע שלא יעשן?

אלי לוי: הוא יהרוג אותי.

אלי לוי: בכל ישיבה שאני יושב בעירייה, תמיד מביאים כדוגמה את ברצלונה, אבל אני לא ברצלונה אלא אני ירושלים.

אלי לוי: אני אמרתי שאני בעד חוק, אבל אני לא רוצה להיות פקח.

אלי לוי: אתם רוצים שאני אעבוד בעירייה?

אלי לוי: אני לא רוצה להיות פקח.

אלי לוי: לכו לשלטון המקומי שיביאו פקחים אבל לא אנחנו נהיה פקחים.

קריאה: אתה תרים טלפון להודיע.

אלי לוי: אני רואה את פוקצ'טה.

אלי לוי: היה פרסום בעיתון, תבעו אותו ועכשיו יש לו כל שבועיים משפט.

אלי לוי: הוא מתעסק עם עורכי-דין ומשפטים.

גלעד ארדן: תודה רבה.

גלעד ארדן: אנחנו ממשיכים את הדיון.

רבקה פרייליך: האגודה למלחמה בסרטן מברכת על התיקון לחוק.

רבקה פרייליך: להרגיע את בעלי העסקים שהביעו כאן את דעתם – אני לא יודעת אם זה ירגיע אותם, אבל אני אנסה – לא רק ש-85 אחוזים תומכים בחוקים כאלה, אלא גם בסקר שערכה האגודה נמצא ש-95 אחוזים מהמעשנים יכבו את הסיגריה אם יבקשו מהם.

רבקה פרייליך: העניין הוא המוטיבציה לבקש לכבות, דבר שלא קיים היום.

גלעד ארדן: נכון.

גלעד ארדן: היום אנחנו מעמידים בסיטואציה מאוד לא נעימה נשים בהריון, ילדים קטנים, ולמה הם צריכים להתעמת?

גלעד ארדן: אישה עם ילדים, היא לא רוצה שיעשנו לידה במסעדה, היא לא רוצה שיפגעו בבריאותם.

גלעד ארדן: מי עדיף שיבקש מאותם האנשים לכבות את הסיגריה, בעל המקום או אותה אישה תלך ותתעמת ותתווכח?

גלעד ארדן: פעם בא להם לכבות, פעם לא בא להם לכבות.

גלעד ארדן: אני חושב שיש בחוק הזה עידוד לערכים קצת יותר טובים במדינה, של התחשבות אחד בשני.

גלעד ארדן: אנחנו לא מחפשים את בעלי העסקים.

גלעד ארדן: החוק הזה עובד עם אחריות על בעלי העסקים בהרבה מדינות בעולם ואף עסק לא פשט רגל אלא להיפך, מרוויחים יותר כי הרבה אנשים שלא באים לפעמים בגלל שמעשנים, יבואו לעסק שלך אם לא יהיה עישון.

גלעד ארדן: תראה איך זה עובד בהרצליה והלוואי והמסעדות בירושלים יפרחו כמו המסעדות בהרצליה.

אלי לוי: כמו שאמרתי, אני אישית לא מעשן.

אלי לוי: מי שמעשן, בדרך כלל אני לא נותן לו לעשן.

אלי לוי: כאשר אישה או סועדים מבקשים ממישהו שלא יעשן, בדרך כלל מכבים ולא עושים מזה בעיה.

אלי לוי: אני אומר שיש לנו מספיק בעיות ומבקש שתיתנו לנו לנהל את המסעדה שלנו שהיא הממלכה הקטנה שלנו.

אלי לוי: אל תהפכו אותנו לפקחים.

אלי לוי: החוק הוא חוק מצוין אבל תביאו פקחים.

תומר קיסר: יש לי בר בירושלים.

תומר קיסר: מה שחוזר ועולה הוא שהחוק הזה הוא טוב.

תומר קיסר: אני אישית לא מעשן, אבל חלק קטן מהקהל שלי לא מעשן והרבה אנשים כן מעשנים.

תומר קיסר: אני חושב שהבעיה היא הכלים שאנחנו מקבלים או לא מקבלים ואיך לעשות דברים נכון.

תומר קיסר: אני חושב שצריכה להיות הפרדה – כמו שדיברו על קניונים, על מסעדות ועל ברים – כי אי אפשר לומר שהולכים על קנסות וזהו זה.

תומר קיסר: אנחנו בישראל חברה שלא הייתי משווה אותה לאירלנד.

גלעד ארדן: אתם תרוויחו טוב אם תהיה כאן את אותה התרבות שקיימת באירלנד בנושא של הברים והפאבים, כי אז גם אנשי העסקים יבואו אליכם אחרי העבודה.

תומר קיסר: אני לא מדבר על צריכת האלכוהול אלא על ההתנהגות בכלל.

תומר קיסר: אני חושב שכן צריך להתייחס באופן יותר פרטני למקומות.

תומר קיסר: אני לא יודע אם הייתה אצלי פעם אישה בהריון, גם ילדים לא מגיעים אלינו.

תומר קיסר: צריך שהחוק יהיה יותר מפורט כדי שנוכל להתמודד אתו.

גלעד ארדן: יש גם אנשים מבוגרים שרוצים לשמור על בריאותו ועל הריאות שלו.

תומר קיסר: זה ברור.

תומר קיסר: אני אומר, החוק הזה הוא טוב, סיגריות זה לא דבר בריא.

תומר קיסר: חלק מתנאי רישיון העסק הם שונים בין עסק לעסק.

תומר קיסר: למסעדה יש צורך מסוים, לבר יש צורך מסוים, וצריכה להיות התייחסות לכך.

תומר קיסר: זה מתקשר עוד פעם לרשות המקומית שיכולה לאכוף את זה.

תומר קיסר: אני מציע שזה יהיה חלק מהעניין הזה כי אחרת אין דרך להתמודד עם זה.

תומר קיסר: שיגדירו צרכים של מקום והם יהיו חלק מרישיון העסק.

תומר קיסר: שיהיה איזה קריטריון מסוים.

נועה בן-אריה: הצעת החוק באה לשנות גם את המיקום או את סוגי העסקים בהם תאכף הגבלת העישון?

גלעד ארדן: לא.

נועה בן-אריה: אם כן, אני לא כל כך מבינה את ההערות לגבי ברים.

נועה בן-אריה: אם היום ברים לא צריכים לאכוף את ההגבלה על עישון במקומות ציבור.

גלעד ארדן: מי אמר שהם לא צריכים?

נועה בן-אריה: עד כמה שידוע לי בברים יש החרגה.

נועה בן-אריה: במסעדות מקצים אזורים אבל בברים יש החרגה.

גלעד ארדן: עד כמה שידוע לי, זה לא טיעון בכנסת.

גלעד ארדן: אם תראי לי איפה יש את ההחרגה, נתייחס אליה.

גלעד ארדן: ככל הידוע לנו, אין החרגה לשום סוג של עסק במדינת ישראל.

אירית שמש: אני זו שזכתה בבית המשפט העליון בעתירה באמצעות עורך-דין עמוס האוזנר.

אירית שמש: אני רוצה לומר לכם שכשאני ישבתי שם חסרת אונים, לא היה מי שיבוא לעזרתי בכל העניין הזה של עישון.

אירית שמש: בהתחלה ניסיתי, עברתי ממקום למקום עם המשפחה שלי, הרמנו את הצלחות ועברנו למקום אחר.

אירית שמש: יותר מאוחר ביקשנו מאלה שמסביבנו שיפסיקו לעשן והם באמת הפסיקו, אבל הם עשו לנו טובה למשך כמה דקות ואחר כך התחילו שוב.

אירית שמש: חבורה אחרת בקצה השני של המסעדה עישנה.

לאה ורון: עם כמה ילדים היית במסעדה באותו זמן?

אירית שמש: עם שני ילדים, בן 8 ובת 4, והייתי בהריון.

אירית שמש: במצב כזה אני רוצה לשאול את כל אלה שמתנגדים לחוק הזה, מה הם היו עושים במקומי.

אירית שמש: האם הם מתכוונים לקרוע את הילדים מהארוחות שלהם, להקים אותם מתוך הצלחת, כשהם אוכלים באפס מעלות בחוץ, ולצאת החוצה, או שמצד שני להתחיל לעבור בין המעשנים ולספר להם שאני בהריון וכמה שאני מסכנה כי אני נחנקת מהסיגריה, ושהילדים שלי נחנקים מזה.

אירית שמש: היום אני מרגישה צורך נוראי בכל פעם כזה לתרץ למה אני מבקשת שיפסיקו לעשן, בגלל שהילד שלי נחנק, כי אני לא מרגישה טוב ואני מאוד אלרגית וכל מיני סיפורים כאלה ואחרים.

אירית שמש: כל מה שנוגע לברים.

אירית שמש: הילד שלי היום כבר בן 10 ואני יודעת שחברים שלו שהם גדולים ממנו בשנתיים ושלוש כבר התחילו לצאת לדיסקוטקים.

אירית שמש: יש דיסקוטקים כאלה והם חוזרים מסריחים מסיגריות.

אירית שמש: יש דיסקוטקים שהילדים כבר יוצאים מגיל 13 ו-14.

קריאה: אולי גם הילד מעשן.

אירית שמש: לא.

אירית שמש: הילד מעשן בעל כורחו.

יהודה כהן: זה חינוך של ההורים.

יהודה כהן: להיות בברים מגיל 13?

גלעד ארדן: יש בדיסקוטקים ילדים בני 13-14.

גלעד ארדן: סע לרמת השרון, פסק זמן, ותראה את זה.

אירית שמש: אני רוצה להגיד שבמקרים כאלה ילדים שהם לא מעשנים - ושאתה טוען שזה עניין של חינוך – הם נכנסים עם החברים שלהם שאולי חלק קטן מהם מעשן, הם נסחפים אחריהם לתוך הבר.

אירית שמש: אני אתמול דיברתי עם פרופסור איתן פרידמן מתל השומר והוא סיפר לי על איזשהו מחקר.

אירית שמש: המחקר הזה אומר שהתמכרות זה עניין גנטי בחמישים אחוזים מהמקרים.

אירית שמש: אני מזכירה את זה בגלל שאדם שיושב ליד מישהו שמעשן וסופג לתוכו את הניקוטין, יכול להיות שבעתיד הוא ירצה את זה מעצמו.

אירית שמש: זאת אומרת, הוא ירצה לקבל את הניקוטין בדרך אחרת ואולי הוא אפילו יתחיל לעשן.

אירית שמש: כל העישון הכפוי הזה, יש לו המשכיות שהיא לדורות.

אירית שמש: אני חושבת שזה חייב להיאכף גם בברים וגם במסעדות.

גלעד ארדן: להערה על ברים.

גלעד ארדן: הובא לידיעתי החוק, כולל הצו שהחיל על איזה בתי עסק, ובהחלט כתוב שהוא חל גם על מסעדה, מזנון, בית קפה, לרבות כל בית אוכל אחר.

נועה בן-אריה: בר לא נכלל שם.

היועץ המשפטי: שתייה זה לא אוכל?

גלעד ארדן: אני לא יודע מתי היית בפעם האחרונה בבר, אבל היום כל בר מגיש גם אוכל.

גלעד ארדן: ההגדרה של אוכל כוללת גם משקאות.

גלעד ארדן: את מייצגת את השלטון המקומי?

נועה בן-אריה: כן.

גלעד ארדן: זה בכלל תמוה בעיניי מה עניינכם לדאגה לברים.

גלעד ארדן: הוזמנו לכאן בעלי ברים, החוק הזה עובד בברים באירלנד ובארצות-הברית.

גלעד ארדן: אם מה שבעיקר חשוב למרכז השלטון המקומי אלה הברים, אז בסדר, את תטעני כשיגיע הנושא.

גלעד ארדן: תזמינו מישהו לייצג את השלטון המקומי.

נועה בן-אריה: ממש לא.

נועה בן-אריה: הערתי כאן הערה לגבי דברים שנאמרו בלי שום קשר לחוק.

גלעד ארדן: את ממשיכה את הדברים לאחר שהיועץ המשפטי של הוועדה הבהיר במה זה נכלל.

גלעד ארדן: את אמרת שזה למיטב ידיעתך.

גלעד ארדן: אין לך התמחות מיוחדת בתחום הברים בעניין של החקיקה הזאת.

נועה בן-אריה: לא, לחלוטין לא אדוני.

יואל חסון: אני מבקש לברך על הצעת החוק ואני מברך על כל הכיוון הציבורי הזה בשנים האחרונות שנלחם בצורה מאוד יעילה בכל נושא העישון.

יואל חסון: לפני כמה שנים, כאשר התחילו לדון בהצעות החוק הראשונות, אמרו שזה לא ישים, זה לא יהיה, פוגעים בזכויות של האנשים, אבל התוצאה היום היא שרואים פחות ופחות אנשים מעשנים.

יואל חסון: העישון הפך להיות דבר יותר קשה, יותר בעייתי, אנשים נמנעים ממנו יותר ויותר, אתה שומע יותר אנשים במעגלים החברתיים שלך שכבר מפסיקים לעשן בפועל, וזה המאבק המרכזי שצריך להוביל, שהעישון יהיה פשוט קשה.

יואל חסון: מעבר לזה שאנחנו רוצים להגן על זכויות האנשים ורוצים שאנשים פחות ייפגעו מעישון וכדומה, חשוב שיפסיקו לעשן גם אלה שמעשנים את העישון האקטיבי.

יואל חסון: הייתי לפני שבוע-שבועיים בארגנטינה ושם הנשיא לקח את הפסקת העישון ואת המלחמה בעישון כפרויקט אישי ואתם רואים שם שאנשים פשוט מפסיקים לעשן ולא מעשנים בשום מקום.

יואל חסון: אתה רואה את המעשנים עומדים את הכמה דקות של העישון בקצה רחוב מתחת לעץ והולכים.

יואל חסון: כך זה צריך להיות.

יואל חסון: אני אומר שאפשר לעשות את זה ואפשר למנוע את זה.

יואל חסון: כל כוונת החוק של חבר הכנסת ארדן וגם חוקים שאני מקדם בעניין הזה, אני מקווה שזה יהיה עוד שלב ואתם תראו שזה ישיג את התוצאה ואנשים פחות יעשנו ופשוט יתרגלו למציאות הזאת.

יואל חסון: כולנו צריכים להתרגל למציאות הזאת ולהיות אקטיביסטים ולהשיג את המטרות, כך שלכולם יהיה טוב.

אמיר סימן טוב: אני שנתיים לא יכול לצאת לבר או לדיסקוטק לרקוד.

אמיר סימן טוב: חבר שלי שעובד אתי לא יכול לצאת.

אמיר סימן טוב: חשוב שבכל המקומות נוכל לממש את הזכות שלנו לנשום אוויר נקי.

גלעד ארדן: צריך להדגיש שיש עוד אפליה בחוק הקיים ברגע שהוא לא נאכף, שגם אנשים שרוצים אולי לעבוד בברים ובמסעדות ולא מסוגלים לחיות עם העניין של העישון, בעצם נמנעת מהם האפשרות לעבוד במקומות האלה.

גלעד ארדן: מי שכן עובד וסובל מהעישון, אין לו שום ברירה אלא לסבול ושבריאותו תיפגע וזאת כתוצאה מהפרה של החוק.

גלעד ארדן: אנחנו עוברים להקראת החוק.

גלעד ארדן: אני מדגיש שלאחר תום הקראת החוק, אנחנו נעבור להקראת החוק של חבר הכנסת חסון שגם עוסק במניעת עישון במקומות ציבוריים ספציפיים ובשינוי גובה הקנסות.

גלעד ארדן: הצעת חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים (תיקון – מניעת העישון במקומות ציבוריים והעישון הכפוי) התשס"ז-2006.

גלעד ארדן: 1.

גלעד ארדן: שינוי שם החוק בחוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים, התשמ"ג-1983 (להלן – החוק העיקרי), במקום שם החוק, יבוא "חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והעישון הכפוי, התשס"ז-2006".

אילנה מישר: גם אם מתקנים שם של חוק, לא מחליפים את השנה אלא השנה נשארת אותה שנה שהחוק חוקק.

גלעד ארדן: ההערה שלך מתקבלת וזה יתוקן בחזרה לתשס"ו.

גלעד ארדן: יש הערות לשם החוק?

גלעד ארדן: אני מעלה את סעיף 1 להצבעה.

גלעד ארדן: מי בעד?

גלעד ארדן: מי נגד?

גלעד ארדן: סעיף 1 – אושר ללא התנגדות 2.

גלעד ארדן: תיקון סעיף 1 בסעיף 1(ב) לחוק העיקרי, במקום "סיגריה, סיגרילה, סיגר או מקטרת כשהם דולקים", יבוא "כל מוצר טבק או כלי לעישונו כשהם דולקים"

אמיר סימן טוב: מה לגבי דברים שהם לא טבק שמעשנים אותם?

אמיר סימן טוב: כי התחילו גם עם הסיפורים האלה, לעשן כל מיני חומרים אחרים.

אמיר סימן טוב: כל עישון של כל חומר שהוא, צריך להיות אסור.

גלעד ארדן: איזה חומר מעשנים?

גלעד ארדן: תספר לי.

אמיר סימן טוב: כל מיני דברים שמייבאים ממדינות ערב בדרך כלל ושמים אותם בנרגילות וכולי, שהם לא טבק.

אמיר סימן טוב: חומרים שמעשנים אותם שהם לא טבק.

גלעד ארדן: הנושא של נרגילות מכוסה?

היועץ המשפטי: כן.

היועץ המשפטי: "מוצר טבק או כלי".

גלעד ארדן: אומר היועץ המשפטי של הוועדה שיש להפנות כאן להגבלת הפרסומת, שם יש הגדרה מהו מוצר טבק.

גלעד ארדן: "טבק בכל צורה שהיא הנועד לעישון, להרחה, ללעיסה ולמציצה, לרבות סיגריות, סיגרים, סיגרילות, טבק לנרגילה וטבק למקטרת".

גלעד ארדן: אומר אמיר, ואין לי את הידע המקצועי בנושא, שיש גם חומרים שהם לא טבק שמשתמשים בהם בנרגילות.

אמיר סימן טוב: אולי "כל מוצר טבק או כלי לעישונו ועישון כל חומר אחר".

גלעד ארדן: אנחנו נצביע על הסעיף כלשונו.

גלעד ארדן: אני מבקש ממשרד הבריאות, עד הקריאה השנייה והשלישית, לבדוק את הנושא הזה, שזה אכן קיים.

גלעד ארדן: אם מישהו מעשן איזשהו חומר שהוא לא מזיק לבריאות והוא לא טבק, אין לי כוונה למנוע את זה ממנו, למרות שלא נראה לי שיש דבר כזה.

גלעד ארדן: משרד הבריאות הוא הגורם המקצועי ועד הקריאה השנייה והשלישית הוא יחווה את דעתו בנושא.

יועץ משפטי: הערה טכנית.

יועץ משפטי: כאן כתוב "כשהם דולקים", ובחוק המקורי כתוב "כשהם דלוקים".

יועץ משפטי: זו אמנם הערה טכנית אבל אני מעיר אותה כדי שתהיה קוהרנטיות לגבי החוק המקורי.

גלעד ארדן: אני לא יודע מה נכון לומר בעברית, האם כשהם דלוקים או כשהם דולקים.

יועץ משפטי: בחוק שאנחנו מתקנים עכשיו נאמר "דלוקים".

גלעד ארדן: אם כן, אנחנו נתקן את זה ל"דלוקים" כדי שתהיה קוהרנטיות.

יועץ משפטי: צריך לתקן גם בסעיפים אחרים.

גלעד ארדן: אנחנו נצביע על הסעיף ונבקש לבדוק את השפה העברית.

גלעד ארדן: אם הייתה טעות בעברית בחוק ישן, לא צריך לחזור עליה.

גלעד ארדן: מי בעד סעיף 2?

גלעד ארדן: מי נגד?

גלעד ארדן: סעיף 2 – אושר ללא התנגדות 3.

גלעד ארדן: תיקון סעיף 2.

גלעד ארדן: אחרי סעיף 2 לחוק העיקרי יבוא: 2א.

גלעד ארדן: אחריות המחזיק למעשה של מקום ציבורי לפעול לאכיפת איסור העישון.

גלעד ארדן: (א) המחזיק למעשה של מקום ציבורי יפעל לאכיפת הוראת סעיף 1 בתחום המקום הציבורי.

גלעד ארדן: (ב) יראו את המחזיק כמי שמילא את אחריותו בנוגע להפרת הוראות סעיף 1, אם יוכיח כי עשה כל אלה – (1) ביקש ממי שעבר על הוראות סעיף 1 לחדול מהמעשה או לעזוב את המקום הציבורי.

גלעד ארדן: (2) נמשך המעשה בתחומי המקום הציבורי, למרות בקשתו כאמור בפסקה (1) – אם פנה למפקח, כמשמעותו בסעיף 7 והתלונן על הפרת הוראות החוק.

טלי שטיין: אנחנו מקבלים את העיקרון של הסעיף.

טלי שטיין: אנחנו סבורים שצריך להטיל חובת פיקוח כלשהי על המחזיק.

טלי שטיין: למחלקה הפלילית אצלנו יש הסתייגויות בעיקר לסיפא ואנחנו פשוט מבקשים שתינתן לנו עוד הזדמנות לתאם את הנוסח ספציפית.

טלי שטיין: נציגת המחלקה הפלילית חלתה ולכן היא לא הגיעה לכאן.

גלעד ארדן: אני אומר לפרוטוקול.

גלעד ארדן: הנוסח יתואם עם המחלקה הפלילית לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

טלי שטיין: בעיקר אנחנו מסתייגים מהסיפא, אבל העיקרון מקובל עלינו.

גלעד ארדן: מה זה הסיפא?

גלעד ארדן: אם הוא פנה למפקח והתלונן?

טלי שטיין: כן.

טלי שטיין: היא תסביר את זה.

טלי שטיין: אני פשוט מייצגת אותה.

אילנה מישר: אני רוצה להסתייג מההערה הזאת.

אילנה מישר: הממשלה תומכת בהצעת החוק וזה לא חלק מההסתייגות.

טלי שטיין: אמרתי שאנחנו מקבלים ואנחנו בעד.

גלעד ארדן: אבל יש לכם הערה למה שהממשלה אישרה.

טלי שטיין: שייאמר בפרוטוקול שהנוסח מתואם אתנו.

גלעד ארדן: העיקרון צריך להיות שמותר לחרוג מהחלטות ועדת השרים לענייני חקיקה ובלבד שאלה הערות של משרד המשפטים.

גלעד ארדן: למשרדי ממשלה אחרים אין סמכות לחרוג.

אילנה מישר: לי נשמע שזה לא דרישה מוגזמת לגבי בעל העסק.

אילנה מישר: אנחנו לא מטילים עליו חובת פיקוח למרות שמשתמע כאן כאילו הוא הופך להיות הפקח.

אילנה מישר: הוא לא הופך להיות הפקח, אבל הוא הדרישה שהוא ירים טלפון, היא דרישה די סבירה.

אילנה מישר: יש לי הצעה שהייתי מציעה להוסיף לסעיף הזה – שתיאסר הצבת מאפרות במקומות הציבוריים האלה.

אילנה מישר: האגודה למלחמה בסרטן ערכה סקר לפני כשנה ויצא ש-70 אחוזים של המעשנים ראו את המאפרה על השולחן, והם אמרו שהם רואים את זה כאישור או כהזמנה לעשן.

אילנה מישר: זה צעד מאוד פשוט שבעל העסק יכול לנקוט כדי להבהיר לציבור שזה לא מקום לעישון.

יהודה כהן: אז הכוס תהפוך להיות מאפרה.

קריאה: אתה יודע כמה תחסוך שלא יעשנו?

יהודה כהן: עוד פעם אני אומר שאנחנו לא נגד, אבל יש לנו בעיה.

גלעד ארדן: מה דעתכם על הרעיון של עורכת-הדין של משרד הבריאות לאסור הצבת מאפרות במקומות שאסור לעשן?

גלעד ארדן: אני מבקש להוסיף את זה לנוסח.

שאול שרצר: אני היועץ המשפטי של התאחדות ענף הקולנוע.

שאול שרצר: אני מבקש לקבל הסבר ולהבין.

שאול שרצר: ההתייעצות על הנוסח של הסיפא, האם היא הולכת להחמיר או להשאיר את זה כך שאומרים לפקח באמצעים טלפוניים או רדיו אלקטרוני?

גלעד ארדן: כיוון שהיועצת המשפטית ממשרד המשפטים לא נוכחת כאן, אני לא יודע.

שאול שרצר: אבל עורכת-הדין ודאי שטיין יודעת.

שאול שרצר: אפשר לתת לנו איזשהו רמז לגבי העתיד.

טלי שטיין: אני לא אתן רמזים.

טלי שטיין: אנחנו נשמע את הגברת בבוא העת.

גלעד ארדן: אני לא חושב שמדובר על החמרה ובסופו של דבר זו תהיה גם עמדתי.

גלעד ארדן: אין לנו כוונה שבעלי העסקים יגיעו למצב של עימות פיזי עם הלקוחות שלהם.

גלעד ארדן: בוודאי שזו לא הכוונה.

גלעד ארדן: שוב, לצערי הרבה מבעלי העסקים מבינים אותנו לא נכון.

גלעד ארדן: אין לי ספק שהאחריות היותר כבדה היא על המדינה שיהיו פקחים במשרה מלאה שיעסקו באכיפת החוק.

גלעד ארדן: ללא ספק זה כך, ועל כך גם הכנסת תעמוד ועל כך היא תבדוק.

גלעד ארדן: אנחנו הרי נקיים כאן גם דיוני מעקב.

גלעד ארדן: לא נזמין בעלי עסקים לשאול אותם, אלא נזמין פעם אחר פעם את הרשות המבצעת לבדוק כמה פקחים מועסקים בכל רשות מקומית והאם הם מסייעים לאכיפה.

גלעד ארדן: זאת המגמה וכך צריך לחזור ולהבהיר.

גלעד ארדן: לכן אני לא אתמוך בהחמרה נוספת של הדרישות מבעלי העסקים.

פנינה בן-דוד: לסעיף 1, הייתי מחדדת ומציינת שזה עקב הפנייה של אחד האורחים שהפנה את תשומת לבו, כי במקומות מאוד מאוד גדולים כמו הקניונים או כמו אצלנו, אין שליטה מה נעשה בכל רגע שטח במלון.

פנינה בן-דוד: לכן שלא יבואו ויתבעו אותי על משהו שאפילו לא ידעתי או לא הפנו את תשומת לבי לכך.

גלעד ארדן: מצד אחד יש טעם בדבריך.

גלעד ארדן: יש תשובה לכך בחוק הבריטי שבעצם אומר שאם בעל המקום לא ידע או לא היה יכול לדעת במקרה הספציפי הזה על העישון, זה פוטר אותו מאותה חובה.

גלעד ארדן: לכן במקומות גדולים, אין ספק שעוצמת החובה לדעת היא הרבה יותר נמוכה מאשר בבית עסק קטן.

גלעד ארדן: אם מדובר על כך שמישהו הלך ועישן בחצר האחורית של המלון ב-11 בלילה – ואני אומר את זה לפרוטוקול כדוגמה – אין ספק שזה לא מצב שהמלון מתבקש במצלמות לחפש אחר מעשנים.

קריאה: זה גם לא כתוב כך.

גלעד ארדן: זה לא כתוב, אבל אני מבין את החשש שלה.

גלעד ארדן: אני מבקש לחשוב איך לצמצם עוד יותר את האחריות במקומות שבאמת קשה לראות את כולם בעת ובעונה אחת.

גלעד ארדן: אנחנו נעשה את זה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: אנחנו צריכים למצוא את שביל הזהב בין לבטל לגמרי את האחריות של בעלי העסקים להיות גם אקטיביים, לבין זה שלא נדרוש מכם להיות בלשים.

גלעד ארדן: אני לא יכול לעשות את זה כרגע כי אין לי את הניסוח, אבל נעשה זאת לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: זה יבוא לדיון נרחב וארוך מאשר עכשיו.

פנינה בן-דוד: אנחנו כמובן מתנגדים לסעיף 2 כי זה עוד פעם מכניס אותנו לפעולות של פיקוח.

פנינה בן-דוד: סעיף (1) הוא בסדר, אני כן מוכנה לגשת לאדם ולבקש ממנו להפסיק לעשן במידה והפנו את תשומת לבי, אבל סעיף (2), שאני אתחיל להתקשר לפקחים?

פנינה בן-דוד: יש עם זה בעייתיות.

יואל חסון: יש לך בעיה להתקשר לפקח?

פנינה בן-דוד: התקשרתי לפקח, אבל איך אני אוכיח אחר כך שאכן התקשרתי.

פנינה בן-דוד: אני צריכה לתעד כל שיחה שלי?

גלעד ארדן: למה שהרשות המקומית תכחיש שפנית אליה?

פנינה בן-דוד: אני אתחיל להקליט כל שיחת טלפון שלי?

פנינה בן-דוד: ואם לא עונים לי?

פנינה בן-דוד: ואם זה ב-1 בלילה?

גלעד ארדן: אנחנו ניתן מענה לשעות העבודה של הפקחים.

גלעד ארדן: אף אחד לא אמר שלא יהיו פקחים גם בשעות הלילה.

יהודה כהן: אני יודע מניסיון שבעירייה יש אנשים שמגיעים לעבודה ב-8 בבוקר, מעבירים את כרטיס העובד והם לא יודעים שהם עובדים.

יהודה כהן: אתה רוצה שהם יבואו ב-11 בלילה?

גלעד ארדן: איך קורה שבטיסות לא מעשנים?

גלעד ארדן: איך אתה מסביר את זה?

יואל חסון: שם ברור לך שזה חוק.

גלעד ארדן: ברגע שזה יהפוך לנורמה וכל הציבור יסתכל על מי שמעשן במקום ציבורי כעל עבריין, תהיה לאט לאט גם פחות עבודה לאכוף את זה.

גלעד ארדן: היום אם מישהו במטוס ידליק סיגריה, יסתכלו עליו כעל לא נורמאלי.

גלעד ארדן: אותו הדבר יקרה גם במסעדות.

גלעד ארדן: כך קרה גם בארצות-הברית.

יהודה כהן: פעם באוטובוס כולם היו מעשנים, אחר כך נתנו רק את החלק האחורי למעשנים, אבל היום באוטובוס בכלל לא מעשנים.

יהודה כהן: אדם שמעשן, לפני שהוא עולה לאוטובוס, מכבה את הסיגריה, זורק אותה ומלכלך מקום ציבורי.

יהודה כהן: זה לא אותו דבר בעסקים.

יהודה כהן: אנחנו נמצאים בעסק.

גלעד ארדן: אתה יודע מה הקנס על זיהום מקום ציבורי?

גלעד ארדן: 67 אלף שקלים.

יהודה כהן: אתה אומר לו שיכבה את הסיגריה לפני שהוא עולה לאוטובוס ואתה לא נותן לו אמצעים.

יהודה כהן: יש לו אפשרות רק לזרוק לרחוב.

גלעד ארדן: אתה רוצה שאני אשים ברחוב מאפרות?

יהודה כהן: אתה אומר לבעל העסק שטרוד עכשיו במנה האחרונה, שיתקשר לפקח.

יהודה כהן: אתם צריכים להבין את הצד שלנו.

יואל חסון: כדאי שבעלי העסקים, המלונות וכולם ייקחו חלק במאבק הזה, יעשו מאמץ וירימו את הטלפון.

יואל חסון: גם אם צריך לעשות יומן תיעוד, תעשו זאת.

יואל חסון: אין ספק שאתם צריכים לקחת חלק בנושא הפיקוח.

יואל חסון: מאחר שכולנו חיים במדינה הזאת, חייבים לדעת אל מי להתקשר ושיהיה מי שיענה, ושלא יהיה אחר כך מישהו שיכחיש ויתחילו פה משחקים של פינג פונג בעניין הזה.

יואל חסון: צריך לחשוב ולהיות מאוד יצירתיים.

יואל חסון: לא לוותר מצד אחד, אבל מהצד השני איך אנחנו נותנים מענה לבעיה הזאת.

גדעון אברמי: הייתי מוסיף למפקח או למענה קולי של פיקוח.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: אני לא מתכוון לאפשר לרשויות שיהיה מענה קולי ובסוף החודש ישמעו הודעות וידעו אצל מי עישנו.

לאה רוזן: בארצות-הברית נתקלו באותה בעיה אבל פתרו את זה על-ידי משלוח הודעה במחשב ואחר כך אפשר לעקוב ולראות מי שלח ומי לא שלח.

דרורה לסקר: אם מוסיפים אתר לרשויות המקומיות, צריך כמובן לבקש תקצוב לכך.

גלעד ארדן: בשביל אתר אינטרנט?

גלעד ארדן: זה לא עולה כל כך הרבה.

אלי לוי: אני עכשיו אעזוב את המטבח וארוץ לשלוח אי-מייל.

ישראל חסון: אני חושב שאני המעשן היחידי בחדר הזה.

ישראל חסון: אני מציע לכם לא לנסות בחוק למצוא פתרון לכל מקום שבו אני ארצה לעשן סיגריה.

ישראל חסון: אני חושב שהכיוון הוא נכון ומדובר בתהליכים של צמצום והורדה.

ישראל חסון: אני לא אומר את זה כמי שמחפש את הפרצה אלא בהיגיון.

ישראל חסון: זה בסדר, זה נותן מענה לשמונים אחוזים, קדימה, אפשר להתקדם.

ישראל חסון: בואו לא נגזים בניסיונות לפתור איך סוגרים כל שיח בבית מלון כי זה לא יעבוד.

גלעד ארדן: הסכמתי אתך ולכן ביקשתי מהיועץ המשפטי לנסח את זה לגבי מקומות גדולים באופן שיהיה פחות דרקוני כלפי בעל העסק.

גלעד ארדן: יש מקרים שאנשים מתלוננים על כך שמישהו מעשן ומרעילים אותם, או שזה במקום מאוד בולט, ובמצב הזה אני לא רוצה לאפשר לבעל העסק להסתתר מאחורי סעיף שהוא אדיש, הוא תלה שלט.

ישראל חסון: תאפשר לבעל העסק לבצע עיכוב וזיהוי ודברים כאלה.

ישראל חסון: אני עישנתי, אמרו לי לכבות, אמרתי לא רוצה לכבות, לקחתי את הרגליים והלכתי.

ישראל חסון: אין לך סמכות, אין לך מענה.

גלעד ארדן: אם הלכת, זה מצוין.

גלעד ארדן: קיימת את חובתך.

ישראל חסון: אני אומר שהחוק הזה נותן מענה ל-80-85 אחוזים מהמקרים והוא לא נותן מענה ל-100 אחוזים מהמקרים, ושום חוק לא נותן מענה ל-100 אחוזים, ובואו נתקדם קדימה.

ישראל חסון: לא נאשר תקציב למיילים ולא נחליף שטיחים בשיש.

גלעד ארדן: סיימנו לדון בסעיף 3.

גלעד ארדן: אני מבקש לחשוב לקראת הקריאה השנייה והשלישית מה קורה במצב שבו מתקשרים לפקח והוא לא עונה או מתקשרים לרשות המקומית, למוקד העירוני, ושם לא עונים.

גלעד ארדן: עצם העובדה שהוא יכול להראות שהוא חייג לשם, האם מסתפקים בכך.

גלעד ארדן: אני מעלה להצבעה את סעיף 3, כפי שהקראתי אותו ובתיקונים שביקשנו לבצע בו.

גלעד ארדן: מי בעד?

גלעד ארדן: מי נגד?

גלעד ארדן: סעיף 3 – אושר ללא התנגדות 4.

גלעד ארדן: ביטול סעיף 3.

גלעד ארדן: סעיף 3 לחוק העיקרי – בטל.

יואל חסון: זה בדיוק הסעיף עליו אני מדבר בהצעת החוק שלי.

היועץ המשפטי: תאחד את הדיון בשתי ההצעות.

גלעד ארדן: הצעת החוק שלך אומרת שבמקום שיש חמישה בתי קולנוע.

יואל חסון: לבטל בכלל את סעיף 3 שנותן את ההיתר שבבית קולנוע אחד יהיה אפשר לעשן בו, כך שלא יהיה אפשר לעשן בשום בית קולנוע.

גלעד ארדן: ואתה משנה את הקנסות.

יואל חסון: נכון.

יואל חסון: אתה מבקש להעלות אותם לסכום גבוה יותר ממה שאני ביקשתי, כך שנגיע כאן למספר.

גלעד ארדן: אני מעלה להצבעה את הצעתו של חבר הכנסת חסון למזג את שתי הצעות החוק.

גלעד ארדן: מי בעד?

גלעד ארדן: מיזוג שתי הצעות החוק – אושר ללא התנגדות אני מעלה להצבעה את סעיף 4, שמבטל את האפשרות לאחד מבתי הקולנוע להיות בית קולנוע למעשנים.

גלעד ארדן: מי בעד?

גלעד ארדן: מי נגד?

גלעד ארדן: סעיף 4 – אושר ללא התנגדות 5.

גלעד ארדן: תיקון סעיף 4 בסעיף 4 לחוק העיקרי – (א) בסעיף קטן (א), במקום "קנס 310 שקלים חדשים", יבוא "קנס 1,000 שקלים חדשים".

גלעד ארדן: (ב) בסעיף קטן (ב) במקום "סעיף 2", יבוא "סעיפים 2 ו-2א", ובמקום "קנס 630 שקלים חדשים", יבוא "קנס 5,000 שקלים חדשים".

גלעד ארדן: המשמעות היא שבמקום הקנס שהיה מוטל עד היום על מי שמעשן במקום אסור שהוא בסכום של 310 שקלים, יבוא קנס של 1,000 שקלים.

גלעד ארדן: בסעיף קטן (ב), זה הקנס שבעצם מוטל על בעל העסק.

גלעד ארדן: עד עכשיו הקנס היה רק על בעל עסק שלא תלה שלט ומעתה ואילך הקנס יהיה על בעל עסק שלא עמד בדרישות התיקון החדש, וזה בקשה לעזוב, בקשה להפסיק וכן הודעה לרשות המקומית.

גלעד ארדן: כאן מדובר על קנס של 5,000 שקלים.

יואל חסון: הצעת החוק שלי מדברת גם כן על הסעיף הזה של הגדלת הקנסות.

יואל חסון: אני מדבר על הגדלה ל-570 במקום 310 שקלים, ו-1,500 במקום 630 שקלים.

יואל חסון: אני מקבל את ההצעות שלך ואין לי בעיה שאלה יהיו הסכומים.

גלעד ארדן: יואל הגדיל את הסעיף של המעשנים מ-310 והוא מקבל את התיקון, אבל בסעיף קטן (ב) אתה הגדלת את הקנס על אי-תליית שלט מ-630 ל-1,500.

גלעד ארדן: אתה לא הוספת קנס שמדבר על האחריות בכלל של מחזיק העסק.

יואל חסון: זה משהו אחר.

גלעד ארדן: כן.

גלעד ארדן: זה משהו אחר.

גלעד ארדן: אני אתמוך גם בהעלאת הקנס על אי-תליית שלט.

נועה בן-אריה: הקנס של ה-5,000 שקלים, כיצד הוא ייאכף?

נועה בן-אריה: הכוונה היא ל-5,000 שקלים לאותו מחזיק בפועל שלא מילא את החובה להודיע לפקח ולכן הפקח לא הגיע.

נועה בן-אריה: האם מדובר על קנס שבו האדם הפרטי יפנה לבית-המשפט?

נועה בן-אריה: זה הקנס שעליו מדובר או שהקנס הזה שאתה מכוון אליו הוא הקנס בסעיף 4(א) רישא.

גלעד ארדן: יש פה באמת איזושהי סתירה לוגית.

נועה בן-אריה: אם לא יודיעו לפקח, מן הסתם הוא לא יהיה שם בשביל לאכוף את זה ואז לא ברור מי יאכוף את החלק השני.

עמוס האוזנר: הבעיה כאן היא אחרת.

עמוס האוזנר: יש כאן סתירה.

גלעד ארדן: קודם אני רוצה לקבל תשובה לסתירה הלוגית שצוינה כאן.

גלעד ארדן: איך יכול להיות שהוא יקבל קנס של 5,000 שקלים מפקח?

נועה בן-אריה: הוא יכול להטיל קנס על המעשן וגם ללכת לבעל העסק ולומר לו שהוא לא התקשר אליו ואז יש איזושהי התפלמסות כי בעל העסק יכול לומר שהוא התקשר למוקד וכולי.

נועה בן-אריה: יש כאן בעיה בשני מישורים: האחד, במישור ההוכחה, גם במקרה של כניסה ספונטאנית של פקח, והשני, במקרה שאין כניסה ספונטאנית של פקח, הקנס הזה קצת מאבד מערכו.

נועה בן-אריה: צריך לראות איך יוצרים כאן מנגנון אכיפה שבאמת אפשר להפעיל אותו, שמשטרת ישראל או הרשות המקומית באמת יכולה להטיל קנס של 5,000 שקלים או לוותר עליו כאן ולהשאיר אותו במצב של הנפגע, זאת אומרת שהנפגע יהיה זכאי לפיצוי בסך של עד 5,000 שקלים, שזה אותו סעיף 6 בהמשך.

גלעד ארדן: בסעיף 6 יש לי עוד בעיה עם הממשלה.

נועה בן-אריה: נראה לי שיש פה בעיה של יישום.

נועה בן-אריה: יכולה להיווצר כאן בעיה של יישום.

גלעד ארדן: אין לי כרגע פתרון לנושא הזה.

גלעד ארדן: אם אתם יכולים לבוא עם הצעות לקראת קריאה שנייה ושלישית, ואנחנו נחשוב על העניין הזה.

גלעד ארדן: אני מבין שאולי צריך לשנות פה משהו.

פנינה בן-דוד: סעיף (ב) מתייחס רק לאי-תליית שלטים?

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: גם וגם.

נועה בן-אריה: גם למצב שלא הודעתם לפקח.

גלעד ארדן: אם לא יהיה פתרון, נשאיר את זה כך.

אילנה מישר: אני רוצה להתייחס להערתה של עורכת-הדין בן-אריה.

אילנה מישר: אני לא רואה כאן שום סתירה.

אילנה מישר: סעיף 4(א) מדבר על פיצוי לאדם שהוא ניזוק, שטוען שניזוק, והסעיף הכללי לגבי אחריות של בעל המקום, מדבר באינטרס הציבורי לשמור על החוק.

אילנה מישר: אלה שני דברים שונים.

אילנה מישר: אכיפה זה כמו האכיפה הקיימת.

נועה בן-אריה: זה לא מה שאמרתי.

נועה בן-אריה: אני לא חושבת שצריך לחפוף בין השניים, אבל אני חושבת שתהיה בעיה להוציא את זה מהכוח אל הפועל, את הקנס של ה-5,000 שקלים.

נועה בן-אריה: רק במצב שבו תהיה כניסה ספונטאנית של פקח, ניתן יהיה להשאיר את הקנס של ה-5,000 שקלים.

אילנה מישר: נכון.

נועה בן-אריה: או במקרה של אי-הצבת שלט.

נועה בן-אריה: דווקא התיקון המרכזי שבאה לעשות הצעת החוק הזו, להגדיר את מנגנון האכיפה על-ידי הכנסת המחזיקים בפועל לתמונה, דווקא זה לא יבוא לידי ביטוי בתוצאה, וזה חבל.

גלעד ארדן: זה לא יבוא לידי ביטוי אלא אם כן בביקור ספונטאני של פקח.

אילנה מישר: נכון.

גלעד ארדן: יכול להיות שבכך נסתפק.

אירית שמש: היית במסעדה בלילה, לא אמרו לך, אתה יכול בפירוש להגיש תלונה אם בעל הבית לא בא לטובתך ולא עזר לך.

אירית שמש: אם הפקח נכנס במקרה, אין שום ספק שאם בעל הבית לא מצליח להוכיח לו שהוא התקשר ודיבר עם מישהו בשעה הזו והזו, אין שום הוכחה שהוא באמת התקשר.

אירית שמש: במידה וקורה מצב שבאמת לא ענו לו, שיאמר מתי הוא התקשר ושלא ענו לו באמת.

אירית שמש: כך אפשר לבדוק את העניין הזה.

אירית שמש: בנוגע לנזקי גוף, כל מה שקורה לעניין הנזק שנגרם לאדם עצמו, במקרה שלי השופט אמר בפירוש שהוא יודע שנגרם נזק לעובר ולילדים שלי ולאיש שלי, אבל אי אפשר לאמוד אותו בכסף ולכן אני לא אקבל דבר.

אירית שמש: אני חושבת שלזה כן צריכים לקבוע סכומים שלפחות ירתיעו.

גלעד ארדן: אני קבעתי בחוק, אבל הממשלה כרגע מתנגדת לסעיף הזה, אלא אם כן נגיע אתה לאיזה שהן הבנות.

שאול שרצר: אני רוצה לחדד את הנקודה של הידיעה או אי-הידיעה על מה שמתרחש, נקודה שהועלתה קודם כי היא משליכה על כל התרופות כאחד וגם על הסעיף הבא של הפיצוי המוסכם.

שאול שרצר: אם באמת יהיה ניסוח מדויק, הוא ימנע כל מיני תביעות שאני קורא להן תביעות סרק אבל הן ייכנסו למסגרת החוק, של אדם וחברו שהגיעו למקום, או עשרה כאלה או עשרים כאלה, עמדו אחד ליד השני בפינה נידחת, האחד עישן, השני עישן פסיבי ושניהם נקנסו ב-3,000 שקלים.

שאול שרצר: צריך להבין את הנקודה הזאת.

שאול שרצר: אין שום הגדרה של הפיקוח שאותו בעל עסק נדרש להפעיל.

גלעד ארדן: החוק המקורי שלי קבע גם סדרת תנאים שבית-המשפט צריך לקחת בחשבון כאשר הוא בא לשקול האם להטיל פיצוי.

גלעד ארדן: אחד מהם הוא לדוגמה איזה מאמצים ואמצעים ננקטו למניעת המפגע, הנסיבות האישיות, אם כולם ישבו ואף אחד לא מחה ולא ביקשו ולא התעקשו שאותו אדם יפסיק לעשן.

גלעד ארדן: בטח הוא לא יכול אחר כך לדרוש פיצוי על כך, אם הוא לא יכול להוכיח שהוא גם ביקש ודרש שיפסיקו לעשן במקום שאסור.

שאול שרצר: אני מדבר על שאלת האחריות.

שאול שרצר: בסך הכול מדובר על כך שבעל העסק יוצא ידי חובתו אם הוא פעל לפי סעיף 2(א).

שאול שרצר: סעיף 2(א) אומר שפנית לבן-אדם, ביקשת ממנו להפסיק, ואחר כך הודעת לפקח.

שאול שרצר: מדובר בשטחים גדולים כמו בתי קולנוע, קניונים ומקומות כאלה.

גלעד ארדן: הסעיף הזה כרגע לא אמור להיחקק אלא אם כן נצליח להגיע להסכמה.

גלעד ארדן: אמר היועץ המשפטי לממשלה שבמקומות גדולים יש אפשרות להרחיק את האחריות או להקטין אותה על-ידי קביעת סעיף של ידע או היה צריך לדעת על העישון וכולי.

גלעד ארדן: עוד נגיע לזה.

עמוס האוזנר: הפנו את תשומת הלב שלי לסעיף 221 לחוק סדר הדין הפלילי שאומר שלצורך ברירת קנס – וזה מה שמעניין אותנו כרגע, אנחנו לא מדברים על כך שיעשו משפטים לכל האנשים האלה אלא שימסרו להם טופס של ברירת קנס – שם הקנס מוגבל ל-660 שקלים ולא משנה מה אתה כותב.

עמוס האוזנר: לכן אנחנו צריכים לעשות התייחסות ספציפית.

עמוס האוזנר: התייחסות ספציפית כזאת נעשתה בחוקים מסוג החוק שלנו, ונראה לי שהמתאים ביותר הוא חוק שמירת הניקיון ובדומה לו חוק מניעת מפגעים שגם הוא מתייחס.

עמוס האוזנר: הם מאמצים את סעיף 61(א) לחוק העונשין, קובעים את הקנס הגבוה המרבי, אבל אומרים שלצורך ברירת הקנס כוחו יהיה עשירית מהסכום שנקבע שם.

עמוס האוזנר: כך נעשה בחוקים אלה ואני מציע שנעשה אותו הדבר, ואז לא תהיה תסבוכת משפטית.

עמוס האוזנר: חכמים מאתנו עשו את זה בשעתו וזה עובד יופי.

עמוס האוזנר: אני מציע לאמץ את הסידור שיש בסעיף 13(א).

גלעד ארדן: וזה כדי לאפשר ברירת קנס.

עמוס האוזנר: כן.

עמוס האוזנר: ברירת קנס.

היועץ המשפטי: אני חושב שאפשר לנסח את הסעיף הזה כמו שהוא אומר.

היועץ המשפטי: אנחנו צריכים לשנות את סעיף 5.

טלי שטיין: אני אומר שוב שצריך לשמוע את נציגת המחלקה הפלילית שהיא עוסקת בנושא.

גלעד ארדן: מקובל.

גלעד ארדן: אני מצביע על סעיף 5 בהתאם לשינויים והתיקונים שהוצעו בו, כולל ההפניה לגובה הקנס.

גלעד ארדן: מי בעד?

גלעד ארדן: סעיף 5 – אושר ללא התנגדות אני מעלה להצבעה גם את סעיף 4.

גלעד ארדן: מי בעד?

גלעד ארדן: מי נגד?

גלעד ארדן: סעיף 4 – אושר ללא התנגדות

יואל חסון: מה אנחנו עושים עם השילוט?

יואל חסון: אמרת שזה לא נכלל בתוך הסעיף, הרצון שלי להגדיל את הקנס.

גלעד ארדן: סליחה, אני טעיתי.

גלעד ארדן: כיוון שכתוב אצלי 2 ו-2(א), זה גם הנושא של השילוט.

גלעד ארדן: זה מתמזג ומאושר.

אדווה פרי: אמרתם לגבי הסעיף הקודם שתהיה בעיה של אכיפה.

אדווה פרי: צריך שיהיה ברור שכל אזרח יוכל להתקשר לאותם פקחים שיהיו, כדי שלא יהיה מצב שרק בעלי המקום יוכלו להתקשר, ואז בדרך הזו האכיפה תהיה הרבה יותר פשוטה מאשר פקחים שיסתובבו, כי גם היום לא מסתובבים ויכול להיות שגם אחרי החוק הם לא יסתובבו.

גלעד ארדן: אני בטוח שכאשר החוק ייכנס לתוקפו, משרד הבריאות יעשה הסברה בנושא הזה.

גלעד ארדן: יושב כאן סמנכ"ל הסברה והוא יסב את תשומת לב האזרחים ליכולתם לפעול בנושא.

לאה ורון: הבקשה מהנציגים להעיר לפני שהוועדה מצביעה על הסעיפים ולא לאחר מכן.

גלעד ארדן: 6.

גלעד ארדן: הוספת סעיף 4א 4א.

גלעד ארדן: אחרי סעיף 4 לחוק העיקרי יבוא: פיצוי למי שנחשף לעישון במקום ציבורי.

גלעד ארדן: (א) נחשף אדם לעישון במקום ציבורי בניגוד להוראות חוק זה, יהיה זכאי לפיצוי בשל כך מן המחזיק למעשה במקום אשר לא פעל בהתאם להוראות סעיף 2א, גם ללא הוכחת נזק שנגרם לו.

גלעד ארדן: (ב) בקביעת שיעור הפיצוי, יתחשב בית המשפט בכל אלה: (1) עישון המתבצע דרך קבע באותו מקום ציבורי.

גלעד ארדן: (2) אלו אמצעים ומאמצים ננקטו בידי המחיק, אם נקט, למניעת המפגע.

גלעד ארדן: (3) שיעור הרווח שהפיק המחזיק מאי-קיומו של החוק.

גלעד ארדן: (4) נסיבותיו האישיות של התובע.

גלעד ארדן: (ג) שיעור הפיצוי בלא הוכחת נזק לתובע לפי סעיף קטן (א) לא יעלה על סך 3,000 שקלים.

גלעד ארדן: פסק בית המשפט פיצוי בסכום הנמוך מ-1,000 שקלים חדשים, ינמק סיבותיו לכך בגוף פסק הדין.

תמר קלהורה: אנחנו מתנגדים לסעיף הזה או מכיוון שהוא מיותר או מכיוון שהוא שנוי משפטית, ואני אסביר מדוע.

גלעד ארדן: אתם מודעים לפסיקה של השופט רובינשטיין.

תמר קלהורה: כן, והיא תומכת בטענה שלנו.

תמר קלהורה: אני לא חושבת שהיא סותרת אותה.

תמר קלהורה: הטיעונים שלי הם במישור המשפטי המקצועי נטו.

תמר קלהורה: זה לא עניין של מדיניות, מכיוון שהממשלה תומכת בהצעת החוק.

תמר קלהורה: הסיטואציה שאנחנו מדברים עליה היא סיטואציה בה אדם הולך למקום ציבורי, לצורך העניין למסעדה, מעשנים לידו ונגרמת לו עוגמת נפש מרובה מכיוון שהוא לא סובל את העישון.

קריאה: נגרם לו גם נזק בריאותי.

תמר קלהורה: על הנזק הבריאותי אני גם אומר כמה מלים, אבל בראש וראשונה מדובר כאן על אירוע חד-פעמי שבו הולך והנזק עבורו המיידי הוא עוגמת נפש מרובה מאוד.

תמר קלהורה: כדי לטפל בסיטואציה הזאת קיימות כבר היום לפחות שלוש עוולות בפקודת הנזיקין שאפשר לחשוב עליהן: עוולת המטרד, עוולת הרשלנות והפרת חובה חקוקה.

תמר קלהורה: גם סעד יש כבר היום לאדם שרוצה לתבוע לפי אחת מהעוולות האלה.

תמר קלהורה: שוב, הנזק הוא עוגמת נפש, נזק לא ממוני.

תמר קלהורה: נזק לא ממוני הוא נזק מוכר בדיני הנזיקין, הוא עומד בפני עצמו והגברת שמש קיבלה אלף שקלים בפסק-הדין של השופט רובינשטיין שלהשקפתנו הוא פסק- דין מכונן במובן הזה שהוא מסמן את תחילת הדרך גם לאזרחים שרוצים לתבוע, שהם רואים שאפשר לעשות את זה ואפשר ללכת לפיצוי, גם לעורכי-דין שאולי רוצים קליינטים להגיש עבורם תביעות, כל מיני עמותות וכל מיני גופים שנושא העישון קרוב לליבם.

תמר קלהורה: כך שיש כאן סעד.

תמר קלהורה: במובן הזה אין צורך בסעד נוסף.

גלעד ארדן: בהפרת חובה חקוקה ועוולות אחרות שציינת, אין צורך בהוכחת נזק כדי לקבל פיצוי?

תמר קלהורה: כדי לקבל פיצוי על עוגמת נפש, אין צורך בהוכחת נזק.

תמר קלהורה: אם התקיים משפט, הבן-אדם עולה על דוכן העדים, אומר שהוא מאוד סבל, זה מאוד הפריע לו, ובזה מתמצה העניין.

תמר קלהורה: מדובר כאן במשהו שלא ניתן להביא קבלות בגינו ואין צורך להביא ראיות.

תמר קלהורה: זה ברור שכאשר יש עוולה, נגרם נזק.

תמר קלהורה: אם המטרה של זה, ככל שמדובר בפיצוי, כלומר, השבת המצב לקדמותו.

תמר קלהורה: אם המטרה היא להעניש, אנחנו מתנגדים לזה מכיוון שזה לא עולה בקנה אחד עם דיני הנזיקין.

תמר קלהורה: כפי שציין עורך-דין שרצר וציינו אחרים, זה בוודאי נכון למקומות גדולים.

תמר קלהורה: בהחלט יתכן שהחוק הזה יופר שלא מתוך כוונה רעה.

תמר קלהורה: יש מקומות קטנים בהם אכן ניתן לדמיין שקצת קשה לפספס את המעשנים ולכן אם בעל העסק לא אוכף, אני מסכימה שזה די ברור שהוא אולי מתעלם מהחוק, אבל יש מקומות גדולים בהם לא ניתן בכל רגע ורגע לדעת.

תמר קלהורה: לכן אנחנו מדברים על מצב שבו בעלי המקומות התרשלו.

תמר קלהורה: על רשלנות בדיני הנזיקין לא ניתן להעניש.

תמר קלהורה: ניתן להעניש באמצעות פיצויים עונשיים - אם המטרה היא פיצויים עונשיים - רק במצבים מאוד מאוד חריגים של זדון.

תמר קלהורה: לכן אנחנו חושבים שההוראה הזאת, ככל שמטרתה היא לפצות על נזק, היא מיותרת, לא צריך אותה, יש כבר היום ואתמול אזרחים שהוכיחו שזה אפשרי, ואם המטרה היא להעניש, הרי שזה לא המקום וזה מנוגד.

גלעד ארדן: לא, המטרה היא לא להעניש.

תמר קלהורה: אם כך, הסעיף בהצעת החוק מיותר.

תמר קלהורה: אני חושבת שהעמדה של הגברת שמש רק מדגימה את זה.

תמר קלהורה: היא אזרחית אמיצה שהגישה תביעה וזכתה לפיצוי, וכמוה יכולים לעשות כל שאר בני החברה.

תמר קלהורה: זה לא מסובך במיוחד.

תמר קלהורה: מדובר בהליך משפטי קצר מאוד בבית משפט לתביעות קטנות, בהליך מאוד מזורז, לא צריך להביא כאן הרבה עדים, לא צריך להביא כאן ראיות.

תמר קלהורה: אגב, הסעד יכול להיות שבעתיד יעלה על 1,000 שקלים ואולי אפילו יעלה על 3,000 שקלים.

תמר קלהורה: אם מדובר למשל באיזושהי שמחה או באיזשהו סוף שבוע במלון שהתקלקל לחלוטין כיוון שהאווירה הייתה עפופת עשן, אז אולי מגיע קנס של 5,000 שקלים, אולי מגיע קנס של 10,000 שקלים.

תמר קלהורה: זאת אומרת, הדין הכללי נותן בדיוק את התשובה לבעיה.

עמוס האוזנר: כפי שאמרה עורכת-הדין קלהור חלק מהדברים נראים הגיוניים ואני גם הסכמתי עם עורכת-הדין שטיין, לבקשתה, שסעיף המשנה שמדבר על שיעור הרווח שנגרם לבעל עסק הוא איננו סעיף ראוי.

עמוס האוזנר: סעיף 4(א)(ב)(3) והייתי באמת מציע למחוק את סעיף (3).

עמוס האוזנר: לעניין הסכומים שכתובים בהצעת החוק.

עמוס האוזנר: גם כאן אני חושב שאפשר ללכת לקראת בקשתו של משרד המשפטים, אבל אז – וזה באמת אותו הסעיף שמופיע בנוסח שכן חובר בידיעת משרד המשפטים, כפי שאומרת עורכת-הדין שטיין – שם אנחנו כן צריכים לכתוב את העובדה שישראל חתמה עליה בסעיף 8 של האמנה הבינלאומית, שכל חשיפה לעשן סיגריות גורמת לא עוגמת נפש אלא נזק בריאותי.

עמוס האוזנר: ישראל חתומה על האמנה הזאת, היא אשררה אותה בחודש אוגוסט 2005 וזוהי התחייבות רשמית של המדינה, התחייבות רשמית של המדינה היא גם למנוע את הנזק הזה.

עמוס האוזנר: אם מפריע למשרד המשפטים שיציינו סכומים מדויקים, לא צריך לציין סכומים מדויקים למרות שיש סעיף כזה בחוק הסלקטורים, שם פסקו 50 אלף שקלים כסכום ייצוגי.

גלעד ארדן: איך אתם מפרשים את הקריאה המרומזת מאוד של רובינשטיין למחוקק כן לקבוע, אני לא יודע אם עניין הסכום או אי-הוכחת נזק, איזושהי דקלרציה בנושא הזה שאולי תקל גם על השופטים?

גלעד ארדן: מה שהוא עשה, זה נראה כמו איזושהי התפתלות.

גלעד ארדן: בפסק הדין נותן רובינשטיין דוגמאות היכן יש פיצויים ללא הוכחת נזק, בחוק איסור לשון הרע, בחוק שוויון הזדמנויות לעבודה, ואז הוא אומר ש"אין הוראה דומה בחוק בו עסקינן.

גלעד ארדן: קביעת פיצוי כזה היא בחצריו של המחוקק ומאידך גיסא, בנסיבות הקיימות עם זאת יקשה מאוד מטבע הדברים להוכיח נזק ספציפי מעישון העשוי להתגבש לאורך שנים רבות.

גלעד ארדן: גרימת הנזק כנדרש בסעיף 63(א) לפקודת הנזיקין ניתן רק לשער על דרך ההסתברות המצטברת.

גלעד ארדן: ברור כי המדובר יותר בתביעה בעלת אופי ציבורי מאשר אישי וכולי".

גלעד ארדן: בהמשך הוא אומר ש"דומני שהכדור העיקרי מצוי בתחומו של המחוקק.

גלעד ארדן: נראה לי שמשהופרה חובה חקוקה ומשהמדובר במשפחה ובה ילדים ואישה בהריון, יש מקום ליתן ביטוי חזק יותר ולו גם עדיין במישור הסמלי לנזק".

גלעד ארדן: אני אקח את זה הפוך מהנאמר.

גלעד ארדן: מחר יבוא גבר שהוא לא בהריון ואין לו ילדים אבל הוא סתם נורא סובל מזה, ואפילו אין לו אסטמה, אבל הוא ממש לא סובל את זה.

גלעד ארדן: אם נקרא היטב את פסק הדין, יכול להיות שלא מגיע לו איזשהו פיצוי.

גלעד ארדן: עוגמת הנפש שלו, הוא יביא חוות דעת של פסיכולוג שאכן יש לו עוגמת נפש והיא משמעותית?

גלעד ארדן: זאת אומרת, אולי תאפשרי לנו בכל-זאת איזושהי דקלרציה בנושא.

גלעד ארדן: אני אעמוד בהתחייבותי, אני אומר את זה עוד פעם לפרוטוקול.

גלעד ארדן: הממשלה תמכה ויותר חשובים לי להעביר את הצעת החוק אבל אני חושב שגם לסעיף הזה יש חשיבות כלשהי.

תמר קלהורה: אני חושבת שאין צורך לעשות סעיפים רק לשם הדקלרציה, סעיפי חקיקה, בוודאי לא סעיפים של אחריות בנזק.

גלעד ארדן: דקלרציה שתקל גם על בתי המשפט בנושא הזה.

תמר קלהורה: בוודאי שאין לי יומרה לחלוק על כך שעישון גורם לנזקי גוף, אבל לא מדובר בתביעה בגין נזקי גוף.

גלעד ארדן: השופט אומר שיש נזק גוף, אבל אי אפשר להוכיח אותו כי הוא מצטבר לאורך השנים.

תמר קלהורה: לא מדובר על כך שאדם חולה בסרטן חלילה וחס והוא מגיש תביעת נזיקין נגד כל המקומות בהם הוא נחשף לעישון.

תמר קלהורה: אם מדובר בתביעה כזאת, הוא גם צריך להביא חוות דעת רפואית והוא כן צריך להוכיח את נזקו, ולכן אין מקום להוראה.

תמר קלהורה: אבל לא זו הסיטואציה שבה עוסק החוק, במפורש לא.

תמר קלהורה: הסיטואציה שבה החוק הזה עוסק היא לבוא ולומר שאנשים, בלכתם למקומות ציבוריים – שזה יכול להיות אירוע חד-פעמי כמו הליכה למסעדה, או שזה יכול להיות הליכה לקניון – שלא יוטרדו.

תמר קלהורה: על זה מדובר.

תמר קלהורה: שלא ייחשפו לעשן שבסופו של דבר במצטבר הוא מזיק, אבל אנחנו לא מדברים כאן על תביעה בגין הנזק המצטבר אלא אנחנו מדברים כאן על תביעה בגין הנזק של האירוע הספציפי ובגין הנזק הקונקרטי, המסוים, החשיפה החד-פעמית הזאת.

תמר קלהורה: לדבר הזה יש תשובה בחיקוקים אחרים.

תמר קלהורה: נכון שבחיקוקים אחרים יש הוראות שונות.

תמר קלהורה: במשרד המשפטים יש לנו בעיה עקרונית קשה כי הוראות שונות התקבלו בניגוד לעמדת משרד המשפטים ובניגוד לחוות הדעת שלנו.

גלעד ארדן: גם חוק לשון הרע?

תמר קלהורה: כן.

תמר קלהורה: אלה סעיפים שאנחנו סברנו שהם לא נכונים וזאת מכל מיני סיבות שאני לא רוצה כרגע להיכנס אליהן.

תמר קלהורה: אפשר לפתוח בהזדמנות סימפוזיון משפטי בדיני הנזיקין על הדברים האלה, אבל בוודאי שבסיטואציה עליה אנחנו מדברים, כאשר הדין נותן כבר את התשובה, אין צורך בהוראות נוספות שאולי יכולות לגרום לבעיות פרשניות, שאולי הכוונה היא כך או אחרת.

גלעד ארדן: עמדתך הובנה.

גלעד ארדן: אני לא ידעתי שחוק איסור לשון הרע, הסעיף ההוא התקבל בניגוד לעמדת משרד המשפטים.

גלעד ארדן: אי לכך ובהתאם לזאת אני עוד פעם אומר שבמידה ואני לא אצליח לשכנע את משרד המשפטים לתמוך בסעיף הזה, הסעיף לא יהיה בקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: אני בכל-זאת מבקש להודיע לך שאני כן אנסה לשכנע את שרת המשפטים הנוכחית כי אני כן חושב שיש כאן חשיבות לסעיף הזה, אולי בשינויים מסוימים.

גלעד ארדן: כאמור, אם אני לא אצליח לשכנע, הוא לא יהיה בקריאה השנייה והשלישית.

אדווה פרי: לגבי הדברים שנאמרו על הנזק הלא ממוני.

אדווה פרי: אני לא יודעת מהיכן נובעת המסקנה שזה בהחלט נזק לא ממוני.

אדווה פרי: הבעיה כאן היא עניין של הוכחה ואני מניחה שזו גם הסיבה שיש את הסעיף של ללא הוכחת נזק כי קשה להוכיח כל פעם חשיפה בודדת, מה הנזק שהיא גרמה.

אדווה פרי: זה לא אומר שאין נזק לא ממוני.

אדווה פרי: נזק לא ממוני הוא נזק שהוא לא ממוני, נקודה.

אדווה פרי: אגב, בפרקטיקה המשפטית קשה מאוד לקבל פיצוי על נזקים לא ממוניים בדרך כלל, מה גם שכאן אי אפשר להגיד בהכרח שזה נזק לא ממוני כי זה נזק ממוני שקשה לאמוד אותו.

אילנה מישר: לעניין הנזק הבריאותי.

אילנה מישר: הרופא הראשי של ארצות-הברית פרסם דוח השנה ובין המסקנות העיקריות נאמר שכל חשיפה לעישון גורמת נזק לבריאות.

אילנה מישר: לאחרונה פורסמו מחקרים שמראים שיש ירידה בשיעורי התקפי הלב, לאחר איסור עישון במקומות ציבוריים.

אילנה מישר: אם כן, מדובר בנזק בריאותי מובהק ואנחנו לא מדברים במטרד.

לאה רוזן: יש קונצנזוס בקרב המדענים על-בסיס נתונים רבים שמראים שחשיפה קצרה לעישון כפוי גורם לנזק.

שאול שרצר: לגבי השארת הפן הדקלרטיבי של הסעיף הזה, אני השארתי.

שאול שרצר: ברגע שיש סעיף שקובע סעיף, הוא חייב להיות עם סכומים כי אחרת אין לו מקום.

שאול שרצר: לא יכול להיות מצב בו תקבל פיצוי ללא הוכחת נזק ובית המשפט לא יקבע את התחומים ויאמר כמה לתת.

שאול שרצר: אין מצב כזה באף חוק.

שאול שרצר: אם אדוני בכל-זאת ינסה לשכנע את הממשלה, אני מבקש להוסיף בסעיף הזה גם נגד העובר על החוק.

שאול שרצר: אותו אדם שמעשן ידע שבנוסף לקנסות, הוא גם ייתבע אזרחית על-ידי אדם.

גלעד ארדן: בסעיף הזה יש בעייתיות.

גלעד ארדן: אם נצליח להגיע לנוסח שמשרד המשפטים יתמוך בו, הוא יהיה.

גלעד ארדן: אם לא, בקריאה השנייה והשלישית נסיר את הסעיף הזה.

אמיר סימן-טוב: אני לא יכול לצאת למועדונים ואני חושב שהדבר הזה לא יעזור.

אמיר סימן-טוב: אם אתה אומר מקסימום 3,000 שקלים, זה לא יזיז לבעלי המועדונים.

אמיר סימן-טוב: הם מרוויחים 300 עד 500 אלף שקלים בערב אחד.

גלעד ארדן: זה לא הדיון כרגע.

גלעד ארדן: אני מעלה להצבעה את סעיף 6 בנוסח שלו כרגע, כשאני עוד פעם אומר לפרוטוקול שאם משרד המשפטים לא ישתכנע שהסעיף הזה הכרחי – הסעיף הזה יוסר בהכנה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

גלעד ארדן: מי בעד?

גלעד ארדן: סעיף 6 – אושר ללא התנגדות 7.

גלעד ארדן: תיקון סעיף 5 בסעיף 5 לחוק העיקרי, במקום "סעיף 2", יבוא "סעיפים 2 או 2א".

גלעד ארדן: היועץ המשפטי: בסעיף 5(5) לחוק העיקרי כתוב: "נעברה עבירה לפי סעיף 2 בידי חבר בני אדם וכולי.

גלעד ארדן: מכיוון שמוסיפים את סעיף 2(א), מוצע להחיל גם את סעיף 5.

גלעד ארדן: מי בעד?

גלעד ארדן: מי נגד?

גלעד ארדן: סעיף 7 – אושר ללא התנגדות 8.

גלעד ארדן: תיקון סעיף 7.

גלעד ארדן: בסעיף 7 לחוק העיקרי – (א) במקום כותרת השוליים יבוא "מינוי מפקחים וסמכויותיהם".

גלעד ארדן: (ב) הסעיף יסומן (א) ואחריו יבוא: "(ב) שר הבריאות, לאחר שהתייעץ עם שר הפנים, יקבע את מספר המפקחים שכל רשות מקומית תמנה לצורך חוק זה כעיסוקם הבלעדי.

גלעד ארדן: מספר המפקחים יעודכן מעת לעת.

גלעד ארדן: (ג) הרשות המקומית תמנה ותעסיק מפקחים כפי שנקבע בסעיף (ב)".

נועה בן-אריה: אנחנו כמובן נשמח להגדיל את מערך הפיקוח כדי לאכוף את החוק, בעיקר שזה בהחלט גורם להגדלת הכנסות ואין מחלוקת בעניין הזה, אלא שאני חושבת שהנוסח הוא לא ברור מספיק.

נועה בן-אריה: זאת אומרת, אם הכוונה היא שמשרד הפנים ירחיב את התקינה, זאת אומרת, יקבע לנו שיא כוח אדם להעסקת מפקחים ויגדיר אותו, ויגיד לי בדיוק כמה מפקחים ברשות יהיו במשרה מלאה לאכיפת החוק הזה, אז הדברים צריכים להיות הרבה יותר ברורים כי כאן הם לא מספיק ברורים, כפי שזה מנוסח.

נועה בן-אריה: זאת אומרת, יכול להיות שמשרד הפנים יאמר לי שאם יש לי עשרים פקחים בעירייה, אקצה שישה לנושא של מניעת עישון במקומות ציבור.

נועה בן-אריה: זה מאוד בעייתי.

נועה בן-אריה: אני רוצה להבהיר משהו לגבי הקצאה מתוך כוח אדם.

נועה בן-אריה: לא כל הרשויות במדינה הן עיריית תל-אביב.

נועה בן-אריה: דרך אגב, קיימתי ישיבה עם מערך הפיקוח של עיריית תל-אביב שמתמרמר על חסר בכוח אדם באופן משמעותי ומשרד הפנים לא מאפשר הוספת תקנים נכון להיום.

נועה בן-אריה: שורת החוקים שספר החוקים נתן לרשויות המקומיות את כוח האכיפה בגינם היא נכבדה ויש המון חוקים חשובים – אם זה זיהום אוויר, אם זה זיהום מים, אם זה מניעת עישון, קלפים, פיקוח על הבנייה ודברים נוספים שהם מאוד חשובים – אבל כולם תחת אותו מערך פיקוח.

נועה בן-אריה: אנחנו צריכים להבין שתקן הפקחים הוא כזה שהרשות המקומית בסופו של דבר סוברנית לומר שהיא מעדיפה למנוע סגירת מרפסות מאשר לכלוך כלבים, וזה לגיטימי.

נועה בן-אריה: אני לא אומרת שבריאות הציבור הוא משהו שלא לגיטימי לאכוף אותו כמו פיקוח על הבנייה, לחלוטין לא, אבל אני חושבת שאנחנו לא צריכים להגיע לסיטואציה של ההשוואה בין החשוב יותר והחשוב ביותר.

גלעד ארדן: אין לי כוונה להיכנס לידע או לשיקולים של משרד הפנים על מצבה הספציפי של כל רשות ורשות מקומית.

גלעד ארדן: יכול להיות שיש רשויות מקומיות שמשרד הפנים יחשוב שבמסגרת כוח האדם שיש לה היא יכולה גם להקצות לצורך כך פקח או שניים.

גלעד ארדן: הכוונה הייתה שכל רשות בהתאם לכמות העסקים שיש בה, כמות האזרחים.

גלעד ארדן: לא דומה תל-אביב לבית-שאן, כאשר בתל-אביב, בנוסף לאזרחים שלה, מגיעים עוד כמעט מיליון איש כל יום לעיר לאכול במסעדות שלה ולהיות בעסקים שלה.

גלעד ארדן: לכן נכתב כאן שמשרד הפנים הוא יהיה הגורם המייעץ למשרד הבריאות שיחליט מה התקן שכל רשות צריכה לעמוד בו.

גלעד ארדן: אני חושב שמשרד הפנים יוכל לייעץ האם זה יהיה מתוך כוח האדם שיש לרשות כבר או שיאושרו לה תקנים נוספים.

נועה בן-אריה: אני אבקש להבהיר שבקשתנו היא שזה לא יהיה מתוך כוח האדם הקיים.

נועה בן-אריה: שנית, לתת את הדעת לעניין שמדברים גם על אכיפה שהיא בעצם סביב השעון.

נועה בן-אריה: זאת אומרת, אם זה המוקד העירוני או אם האכיפה.

גלעד ארדן: סביב השעון בערים שבהם יש פעילות סביב השעון.

נועה בן-אריה: בהחלט כן.

נועה בן-אריה: נכון.

דרורה לסקר: משרד הפנים חושב שצריך לתת לרשויות המקומיות להחליט כמה מפקחים יהיו.

דרורה לסקר: לא נראה שמשרד הבריאות יוכל לקבוע זאת לרשויות, מה גם שאין לו את הכלים לכך.

דרורה לסקר: הרשות יכולה להחליט בעצמה אם היא רוצה למנות פקחים לעניין הזה.

גלעד ארדן: אומרת עורכת-הדין בן-אריה שנדרש אישור שלכם.

דרורה לסקר: אנחנו לא מאשר להגדיל.

גלעד ארדן: זאת אומרת, אני יכול להוריד את "לאחר שהתייעץ עם שר הפנים".

דרורה לסקר: אני אומרת שההגדרה כאן שמדברת על מינוי פקחים שהעיסוק היחידי שלהם יהיה לעסוק בעישון, זה משהו שהוא לא יכול להיות מציאותי כי הרשויות המקומיות, כמו שכולנו יודעות, לא יוכלו למנות.

דרורה לסקר: אנחנו לא יכולים להוסיף עוד אנשים מאחר והרשות נמצאת בקריסה.

דרורה לסקר: אין לה כסף לשלם לאנשים שעובדים אצלה.

נועה בן-אריה: למה לא?

נועה בן-אריה: למטרופולין יתנו עוד עשרים פקחים ותראו שהם יעמדו בזה.

דרורה לסקר: אצלנו בחוק העיריות נותנים לעיריות הגדולות להחליט בעצמן כמה פקחים.

דרורה לסקר: אם תל-אביב – אנחנו מאוד סומכים עליה – תרצה להעשיר את התקציב שלה, תמנה עוד ועוד פקחים.

דרורה לסקר: יש לה את הסמכות לעשות את זה.

דרורה לסקר: למה משרד הבריאות צריך לומר לה כמה פקחים היא צריכה למנות?

דרורה לסקר: תל-אביב מספיק חזקה כדי להחליט כמה פקחים.

נועה בן-אריה: הצעת החוק הזו נועדה לקבוע לא רק את הסוברניות של רשות להחליט מה לאכוף ומה לא לאכוף.

גלעד ארדן: אם יש עירייה שמאמינה בכוחה או שבא לה או לא בא לה להתעמת עם בעלי העסקים, מי יחליט שהיא מקצה רק שלושה פקחים לעניין?

גלעד ארדן: באמת תתרחש התוצאה שהציגו כאן, שאתה יכול להתקשר עד מחר אבל אין למי.

גלעד ארדן: אני לא רוצה להשאיר את זה לשיקול דעת בלעדי של העירייה, עם כל הכבוד, כי עובדה שעד היום שרוב העיריות לא חשבו שהן צריכות לאכוף את החוק הזה.

גלעד ארדן: אני לא מוכן להשאיר את זה עוד פעם לשיקול דעתן.

גלעד ארדן: לכן משרד הבריאות, שהוא הגורם העל שאחראי על בריאות התושבים במדינה, אני רוצה שהוא יקבע מה צריך ויעשה זאת בהתייעצות אתכם.

דרורה לסקר: אם למשרד הבריאות מאוד חשוב שיהיו פקחים לנושא הזה, שימנה פקחים של משרד הבריאות.

דרורה לסקר: איך זה יכול להיות שתמיד זה נופל על תקציב הרשויות המקומיות?

גלעד ארדן: את סותרת את מדיניות שר הפנים שרוצה לבזר כמה שיותר סמכויות לרשויות המקומיות.

דרורה לסטר: אנחנו רוצים לבזה כמה שיותר סמכויות, אבל בתוך זה אנחנו רוצים שהרשות תוכל להחליט בעצמה כמה פקחים היא קובעת לעצמה.

גלעד ארדן: יש נושאים בהם היא כבר הוכיחה שהיא לא כל כך אוהבת להחליט.

יובל פרידמן: אין כוונה להקצות עוד כוח אדם לחוק הזה.

יובל פרידמן: ככל שהרשויות חושבות שבמסגרת התקנים שיש להן הן רוצות לעסוק בפיקוח, הן יכולות לעסוק בפיקוח.

יובל פרידמן: אני מצטרף להערה לגבי המשרה המלאה.

יובל פרידמן: זה משהו שעושה את העסק למאוד קשיח.

גלעד ארדן: רגע, אתה רץ מאוד מהר על דברים מאוד משמעותיים.

גלעד ארדן: מצד אחד אתה אומר שאתם חושבים שזה נכון שזה יהיה במשרה מלאה.

יובל פרידמן: הפוך.

יובל פרידמן: אני אומר שלבוא ולקבוע שמדובר במשרה מלאה, הופך את זה למאוד קשיח.

יובל פרידמן: לכן לא צריך לקבוע בחוק שהעיסוק הזה יהיה עיסוק בלעדי.

יובל פרידמן: אם הרשות חושבת שצריך מישהו בחצי משרה, יהיה מישהו בחצי משרה.

יובל פרידמן: אם היא חושבת שצריך להיות מישהו ברבע משרה, יהיה מישהו ברבע משרה.

יובל פרידמן: אני חושב שלא נכון לקבוע את זה.

יובל פרידמן: הנוסח של הסעיף הזה קובע מצב ששר הבריאות למעשה קובע לרשות המקומית כמה פקחים היא תעסיק, וזה מצב שלמיטב הבנתי הוא לא נורמאלי כל כך.

יובל פרידמן: כמו שהזכירו כאן קודם, לרשות המקומית יש הרבה מאוד סמכויות שהיא צריכה לאכוף והיא צריכה לעמוד בהן.

יובל פרידמן: צריך לקבוע שהרשות המקומית – אולי בהתייעצות עם שר הבריאות, בהתייעצות עם שר הפנים – תקבע כמה פקחים להעסיק לעניין הזה.

יובל פרידמן: אם תהיה בעיה, הכתובת תהיה הרשות המקומית ורק הרשות המקומית.

יובל פרידמן: לא יצטרכו בעניין הזה לערב כאן שלוש רשויות.

יובל פרידמן: לכן אני חושב שצריך לא לקבוע מספר פקחים בחקיקה ולקבוע שהרשות המקומית, בהתייעצות עם גורם זה או עם גורם אחר, תמנה ותעסיק מפקחים כפי שנקבע בחוק הזה.

יובל פרידמן: לדעתי זה מספיק.

גלעד ארדן: אני חושב שהנושא הזה הוא הרבה יותר עמוק וסבוך ולא נפתור אותו כרגע.

גלעד ארדן: אני הייתי מבקש שתשבו בעניין הזה משרד האוצר, משרד הפנים ומשרד הבריאות, ותנסו להגיע לאיזושהי הבנה.

גלעד ארדן: עוד פעם, זה שונה לגמרי מרוח החוק שאישרה ועדת השרים.

גלעד ארדן: החוק אומר במפורש, וזה מה שאישרה ועדת השרים ולכך אתם מחויבים – תזכור מה אמרה עורכת-הדין שטיין.

יובל פרידמן: אני כמובן לא יוצא נגד עמדת הממשלה ולא הייתה לי כוונה כזאת.

יובל פרידמן: אני אומר, ככל שיש צורך בהבהרה של עמדת ועדת השרים לנקודה ספציפית כזאת, אפשר תמיד להביא את זה לדיון נוסף, אם הוועדה תבקש.

גלעד ארדן: תבקשו דיון נוסף.

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: לפני שאתה מבקש דיון נוסף, תנסו בכל זאת להידבר ביניכם.

גלעד ארדן: אתה בעצם כופר בכל הצורך בחוק הזה.

גלעד ארדן: אני לא שיניתי את החוק.

גלעד ארדן: החוק נולד בגלל שאין אכיפה.

גלעד ארדן: אין אכיפה בגלל שהרשויות המקומיות לא אוכפות, וזה היה תפקידן.

גלעד ארדן: אפ כל מה שעשית זה לשנות את הקנסות ולהחזיר את זה לאחריות הרשות המקומית, בלי איזה שהן הנחיות מעל בנושא הזה, לא שינית שום דבר.

יובל פרידמן: יכול להיות שנכון להוציא הנחיות, אבל לקבוע בחוק ששר הבריאות יקבע לרשות מה מספר המפקחים שהיא צריכה להעסיק, ואז היא תצטרך למצוא את המקורות שלה, זה מצב שעם כל הרצון הטוב, אנחנו נעשה חוק שעלול להיות אות מתה וחבל.

גלעד ארדן: אנחנו לא נסיים היום את כל הקריאה הראשונה.

גלעד ארדן: אני מצביע על הסעיף הזה בנוסח הקיים ואני מבקש מכם לשבת ולדון.

גלעד ארדן: אם לא תגיעו להסכמה, נשב יותר לעומק בין הקריאה השנייה והשלישית.

לאה ורון: אל תצביע.

לאה ורון: תשאיר את זה.

גלעד ארדן: בסדר, לא נצביע.

גלעד ארדן: אם תוכל לציין את העלות הכרוכה בהצעת החוק.

יובל פרידמן: קשה לי לדעת מה יקבע שר הבריאות לגבי מספר המפקחים.

יובל פרידמן: לאה ורון: היושב-ראש ביקש מכם לשבת ולגבש ביחד נוסח מוסכם, לאחר שתסיימו את הישיבה המשותפת תבחנו גם את העלות.

גלעד ארדן: כשאתם שוקלים את עלות הצעת החוק, אני מבין שאתם שוקלים רק את עלות ההעסקה.

גלעד ארדן: לא תעריכו כמה הקנסות יכניסו.

דרורה לסקר: צריך לציין שבכל מה שאמרתם, צריכה להיות גם מרכזיה טלפונית עם מזכירה שעונה וצריך להיות מכלול שלם של דברים.

עמוס האוזנר: יש חוק אחר, חוק חובת הדיווח.

עמוס האוזנר: עיריות חייבות לדווח היום, לפי חוק אחר שנחקק בשנת 2000, על נזקים בריאותיים מעישון מוצרי טבק, את מספר הפקחים שכל עירייה ועירייה מעסיקה.

עמוס האוזנר: עורכת-הדין מישר שולחת טופס לכל העיריות, חלק טורחים לענות וחלק בכלל לא טורחים לענות.

גלעד ארדן: אני מודה לכם.

גלעד ארדן: הישיבה נעולה.