ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 91, 2006-11-29 09:00

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב.

מיכאל מלכיאור: אנחנו ממשיכים את הסדרה של שלושת הדיונים הללו, היה לנו דיון מרתק ביום שני, היו לנו שלושה מהמומחים הגדולים לתקציב החינוך והיה לנו ויכוח נוקב, טוב שהיו שלושה, אז יכולנו להכריע שניים נגד אחד.

יולי תמיר: עמי ודן, כל אחד סיפר לי את הוויכוח מנקודת ראותו.

יולי תמיר: מי השלישי?

מיכאל מלכיאור: בסופו של דבר נשארנו, היו גם פה שני מנכ"לים לשעבר של משרד החינוך ועוד כמה אנשים שמבינים, נשארנו עם הרבה סימני שאלה, אבל כאלה שבאו מתוך ידיעה ובירור.

מיכאל מלכיאור: לי ברור לגמרי, ובכך אני בהחלט לוקח עמדה, אך ברור לי שבזמן שכל העולם מבין שהעתיד, ההווה, נמצא בתגבור רציני מאוד, רפורמות יחד עם תקציבים אדירים שהולכים לחינוך ומוסיפים, היתה כאן סקירה כמה מוסיפים בכל מדינה בעולם היום, בשנתיים הללו, 15%, 20%, מהתקציב, ממש, מדינה-מדינה-מדינה, אנחנו הולכים אחורה ואין שום ספק שאם היינו בפיגור לפני חמש שנים, הרי שהפיגור הולך ומתרחב מול העולם וזה טירוף.

מיכאל מלכיאור: לכן עשינו דבר שאני סבור שהוא לראשונה בהיסטוריה של ועדת החינוך, שאנחנו מביאים כהמשך לדיון היום, מביאים את שר האוצר ביום שני לדיון מעמיק.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה מאוד שנקבל תשובות לתכנון ארוך טווח, אבל קודם כל, להתחיל עכשיו, אין זמן, על תקציב החינוך ונציג בפניו את מסקנות הוועדה מהדיון היום.

מיכאל מלכיאור: לכן היה לנו חשוב שגם השרה וגם המנכ"ל הגיעו היום וכל הצוות הבכיר, אנחנו מכירים אותם כי הם באים הרבה, אבל אנו רוצים לשמוע מהזווית שלכם איך אתם רואים את התקציב ומה אתם חושבים, איפה אנחנו יכולים לעזור.

מיכאל מלכיאור: פה אני ממש אומר לעזור כי אנחנו רואים את תפקידנו פה בנקודה הזאת, יש דברים שאנחנו מתווכחים על סדרי עדיפות של המשרד וכו', אבל קודם כל אנחנו בחזית אחת לחזק את החינוך ולעזור לשנות סדרי עדיפות במדינה ואנחנו רוצים את נקודת המבט שלכם.

מיכאל מלכיאור: יהיו ודאי שאלות מחברי הכנסת, כי דברים רבים הצטברו, אבל אני פשוט מייד מעביר את זכות הדיבור לשרה, כדי להיכנס לעומק הדברים.

יולי תמיר: בוקר טוב, אני שמחה על הדיון הזה.

יולי תמיר: אני רוצה להקדיש את הדיון לשלושה חלקים שונים.

יולי תמיר: בחלק הראשון אני רוצה לתת איזה שהיא סקירה על המצב של התקציב.

יולי תמיר: אחרי הסקירה הראשונית אני רוצה לפרוס את זה בשתי פרוסות שונות.

יולי תמיר: האחת – פרוסה של חסרים, איפה יש חסרים שנדרשים בכלל על-מנת להגיע למינימום.

יולי תמיר: בואו נודה כאן, בחדר הסגור הזה, שאנחנו לא מדברים לא על רפורמות ולא על פריצה קדימה, כמו שבאמת נעשית במדינות האחרות, איך אנחנו מגיעים למינימום שיכול להחזיר אותנו לנקודת זינוק שממנה אולי אפשר יהיה לעשות את הפריצה הבאה והדבר השני – אני רוצה להצביע על תופעה מסוכנת שקרתה במהלך השנתיים האחרונות, מבחינת הגמישות שלנו כמשרד לנהל את התקציב.

יולי תמיר: אחת השאלות שצריכות להיות מופנות לשר האוצר נוגעת לא רק למשרד החינוך, היא הופכת להיות מכת מדינה, אבל זה לדרך שבה האוצר מתנהל והאופן שבו ההתנהלות הזו בעצם כמעט מונעת ניהול נכון של הכסף הציבורי.

יולי תמיר: נראה את הפריסה הראשונית, אני חושבת שהיא חשובה כי היא גם נוגעת לדברים הבאים.

יולי תמיר: זאת הפריסה, זאת עוגת התקציב של המשרד.

יולי תמיר: מה שחשוב לי פה שתבינו שהגמישות של המשרד היא בדיוק בקטע הכחול של ה- 11% של הרכישות ותמיכות.

יולי תמיר: חלק גדול מהדברים וגם בצדק פה הרבה פעמים זה עולה לדיון בוועדה, של קיצוץ בפעילות זאת או אחרת, נובע מזה שיש דברים שהם מאוד קשיחים, שאינך יכול לגעת בהם, במשרד.

יולי תמיר: 70% זה שכר מורים ואנו מחויבים בהסכמי שכר, שכר עובדי המשרד ושכר אחר, בעצם אנחנו מגיעים כאן כמעט ל- 75% שהם שכר שכולו כפוף להסכמי שכר ואני בעיקרון וגם בהקשר הזה בוודאי, אנחנו לא מתכוונים לפגוע בזה ובטח לא חד-צדדית.

יולי תמיר: הנתח הבא הוא קשר עם השלטון המקומי, שנציגיו נמצאים כאן, שגם שם יש לנו מחויבויות שהן קבועות.

יולי תמיר: זאת אומרת, חלק גדול מהקיצוצים, כשהוא מושת עלינו, בטח במהלך שנה קיימת אחרי שחתמנו וסיכמנו גם עם המורים וגם עם השלטון המקומי, נופל על רכישות ותמיכות.

יולי תמיר: אם יש, נאמר, קיצוץ של 2% - 3% בתקציב המשרד, והוא נופל כולו על הנתח הקטן הזה, זה יכול להגיע ל- 10%,

מיכאל מלכיאור: איפה ההשכלה הגבוהה?

יולי תמיר: היא לא כאן.

יולי תמיר: היא לא בתקציב המשרד.

מיכאל מלכיאור: חיפשתי גם בתקציב שקיבלנו וזה לא היה.

יולי תמיר: לא, זה ספר נפרד.

מיכאל מלכיאור: הבנתי זאת אחרי שקראנו.

מיכאל מלכיאור: כן.

יולי תמיר: צריך להסביר שקיצוץ של 2% יכול ליפול כולו על ה- 11% הזה ואז משמעותו גבוהה הרבה יותר מ- 2%.

מיכאל מלכיאור: כל קיצוץ זה מהפעולות ומהתמיכות, לא מהשכר.

יולי תמיר: הגמישות שלנו בעניין הזה היא יחסית קטנה.

יולי תמיר: עדיין באותו שקף.

יולי תמיר: אני רוצה לומר היכן אנחנו נמצאים היום מבחינת צרכי היסוד של המשרד.

יולי תמיר: הגרף הזה מראה את השינוי באחוזים של תקציב החינוך, הוא לא סך-הכל התקציב, הוא השינוי באחוזים.

יולי תמיר: אתם רואים כמובן את הקפיצה הגדולה והיפה בימי רבין ואחר-כך גם את מלוא הקיצוץ שדיברנו עליו, לא מצאתי לנכון להציג זאת כאן שוב, הצגתי זאת כמה וכמה פעמים, אבל של כמעט 3.5 מיליארד על פני חמש שנים, שהוא רק חלק מהבעיה שאנחנו ניצבים בה כשהגדרתי זאת כבעיית החסכים או החוסרים.

יולי תמיר: בחוסרים צריך להגדיר מספר קטגוריות נפרדות.

יולי תמיר: הראשונה שבהן, שאנחנו מתחילים לטפל בה אבל שם יש בעיה גדולה, היא בעיית הבינוי.

יולי תמיר: יש בעיה קשה של חוסר כיתות לימוד וכיתות גן, האחרונות מטרידות אותי לא פחות מכיתות לימוד בבתי-הספר.

יולי תמיר: המצב הנוכחי, יש ויכוח עם חסרות 6,000 כיתות או 4,000 כיתות, האם למשל אם מישהו לומד ביבילים לא ממוזגים, זה חסר או לא חסר, יש לנו ויכוח על הגדרת הבעיה.

יולי תמיר: אנחנו טוענים שחסרות 6,000 כיתות, האוצר טוען שחסר פחות אבל בשורה התחתונה, עניין הבינוי שכולל בעיני גם שיפוץ,

מיכאל מלכיאור: 6,000 זה ללא כיתות גן?

מיכאל מלכיאור: ללא כיתות גן.

מיכאל מלכיאור: 1,500 כיתות גן, 6,000 כיתות בתי-ספר, שזה אומר שאני מכלילה במספר הזה, כדי שיהיה ברור, גם ילד שלומד ביביל שבעיני הוא בלתי ראוי.

מיכאל מלכיאור: זה לא רק ילדים שלומדים במקומות שכורים או אין להם כיתה.

קריאה: חסרות 6,000 כיתות תקניות.

יולי תמיר: אל תשכחו שזה מבלי לתת מענה לגידול הטבעי.

מיכאל מלכיאור: ולא כולל מזרח ירושלים, שזה גם חובה.

יולי תמיר: אכן.

יולי תמיר: הגידול הטבעי, כיוון שאינו מתפזר סימטרית, כלומר הוא במגזרים מסוימים, זה לא שיש כיתה בבית-ספר ברעננה שמזדקנת שאני יכולה להעביר אותה לילד, אני לא יכולה לקחת את הכיתה ולהעביר אותה לילד במודיעין עלית, אז יש לנו מצב ויהיה לנו יותר ויותר בשנים הבאות, אי-סימטריה, יהיו מקומות שיהיה עודף גדול, כי נסגרים בתי-ספר, ויהיו מקומות שיהיה חסר.

יולי תמיר: אבל אי-אפשר לספור לי את הסך-כל ולהגיד לי – תעשי ממוצע, כי זה חסר משמעות, זה ממוצע שהוא לגמרי מנותק מהשטח החינוכי.

יולי תמיר: השטח החינוכי בנוי כך שיש מקומות שאכן יהיו לי עודפים ומקומות שיהיו לי חסרים, תכף אומר גם לגבי מורים, זה לא שכל דבר הוא טרנזיטיבי.

יולי תמיר: זאת בעיה גדולה.

יולי תמיר: עם שיפוץ מבנים, שזה דבר מאוד קשה, עשינו השנה מאמץ גדול להחזיר כסף לשיפוץ מבנים ופיתוח, ועם הצטיידות מבנים ועם פגיעה בטיפול במפגעי בטיחות, כשאתה מסתכל על הסך-הכל, להערכתי אנו בחוסר, אם תחשבו כיתה, גד אומר שאנחנו בחוסר ש- 500,000 שקל לא מספיק, כי אנחנו רוצים לבנות מרחב קצת יותר גדול, צריך לחשב את החסר הזה במונחים של כארבעה מיליארד ש"ח.

מיכאל מלכיאור: את גם מכניסה כל הזמן יותר ויותר תלמידים לתוך הכיתה?

מיכאל מלכיאור: אז צריך מרחב.

יולי תמיר: אני מעריכה את החסר בכארבעה מיליארד שקל, כלומר לכל הפחות ארבעה מיליארד ולא לכל היותר.

יולי תמיר: הכל ביחד, עם כיתות הגן.

מיכאל מלכיאור: על חצי מיליון לכיתה.

יולי תמיר: זה באופן גס, אולי זה ארבעה וחצי מיליארד.

יולי תמיר: כיוון שהוויכוח איננו על ארבעה או ארבעה וחצי מיליארד, אז לא נכנסנו לפרטים, לא הגענו לשלב הזה.

יולי תמיר: אנחנו נמצאים במאבק מול האוצר ואולי גם את זה צריך לשאול, לעבוד בשיטת ה- PFI, זה לא היה פותר הכל, זה היה נותן לנו אפשרות לצמצם פערים.

יולי תמיר: כי גם אם אנחנו בונים השנה ואנחנו משתדלים לבנות הרבה ונכון, מבחינת המדרג הסוציו-אקונומי אנחנו לא סוגרים את הפערים וזה מאוד מדאיג אותי ואני חושבת שזה דבר שחייבים לעשות מהלך גדול בו, עוד לא הגענו להסכמה עם האוצר.

יולי תמיר: אם יש מקום אחד שאני יכולה להגיד שאנחנו עושים מהלך גדול ומהותי, זה בעניין של הפזורה הבדואית שעד 2009 אני מקווה נגמור שם את הבנייה, חנכנו השבוע בית-ספר שם, אנחנו עושים שם פעילות מאוד מאסיבית, אנחנו משתדלים גם במקומות אחרים שהם נקודות חולשה,

מיכאל מלכיאור: יהיו בתי-ספר תיכון במועצות הבלתי מוכרות?

יולי תמיר: כן.

יולי תמיר: עד 2009, אפילו הגענו להסכמה עם עדאללה להוריד את הבג"צ נגדנו, הם השתכנעו שהתוכנית שלנו נכונה וטובה.

יולי תמיר: אנחנו בונים שם בצורה מאוד מאסיבית.

יולי תמיר: בעיקר בפזורה.

מיכאל מלכיאור: עד עכשיו אין אף בית-ספר תיכון.

יולי תמיר: יש.

מיכאל מלכיאור: לא בכפרים הבלתי מוכרים, אני הייתי שם.

יולי תמיר: יש תיכון באבו קרינת, כן.

יולי תמיר: יש תיכון אחד.

יולי תמיר: אבל עד 2009 אני מקווה שנגמור את הבינוי וזה דבר שמתקדם בצורה מסודרת.

יולי תמיר: הדבר השני שהוא מאוד מהותי בעיני זה הגיל הרך.

יולי תמיר: אנחנו לא מתוקצבים לגיל הרך, הבעיה של הגיל הרך נשארה לא פתורה.

יולי תמיר: עשינו השנה מאמץ להכניס סל משאבים מסוים, כמו שתראו, לעניין הארכת יום הלימודים בגני ילדים.

יולי תמיר: גילאי שלוש עד חמש, לא מטופלים.

יולי תמיר: אני אומרת לכם את זה חד-משמעית.

יולי תמיר: לא מטופלים, לא מתוקצבים.

יולי תמיר: לפי כל ההערכות שנעשו בכל הבדיקות, מדובר על עלות של כמיליארד וחצי שקל.

יולי תמיר: לדעתי, העלות חיונית ליצירת מערכת שוויונית, גם לטפל בבעיות מאוד קשות של עמותות פרטיות שמשתלטות על החינוך במגזר הערבי.

יולי תמיר: אנחנו בעניין הזה נמצאים בחוסר, לא מתוקצב ומאוד בעייתי.

יולי תמיר: בשנה שעברה, לקראת השנה הזאת היתה הבטחה שנקבל תקציב לזה, פרצה המלחמה, נדחו העניינים, אני חושבת שב- 2008 זה חייב להיות אחד היעדים ולא בפרוטות.

יולי תמיר: תכף אומר משהו על העניין של איך בונים תקציב ואיך עושים גם איזה שהוא מהלך של שינוי.

יולי תמיר: שני החסרים הנוספים הם ברמה הפדגוגית.

יולי תמיר: יש לנו חסר בשעות לימוד.

יולי תמיר: בשנים האלה של הקיצוצים נמחקו 250,000 שעות לימוד.

מיכאל מלכיאור: כל הזמן אומרים לנו 200,000.

קריאה: 248,000.

קריאה: אני שמעתי אותו, רציתי לתקן.

מיכאל מלכיאור: חבל שלא תיקנת.

מיכאל מלכיאור: עוד 50,000, כן.

יולי תמיר: זאת אומרת, אנחנו עשינו מאמץ גדול מאז ששמוליק ואני מנסים ביחד, באמת קרב בלימה לא לקצץ שעות, עושים הכל כדי לא לפגוע בשעות לימוד, אבל זה חסר שצריך לתת לו מענה, הוא חסר אמיתי, הוא גרם לזה, במיוחד זה חמור בחטיבת הביניים ובתיכון.

יולי תמיר: הלך לאיבוד בעצם יום לימודים.

יולי תמיר: איך שלא תסתכל על זה, שמונה שעות לימוד, תמרח אותם ככה, תמרח אותם אחרת, הלך לאיבוד יום לימודים, אין לנו.

מיכאל מלכיאור: יום לימודים ארוך.

יולי תמיר: יום לימודים ארוך, כן.

יולי תמיר: אין לנו את הנושא הזה וכמובן הנושא שאני מקווה שנצא אתו לדרך, כל עניין שכר המורים שחייב לבוא על תיקונו.

יולי תמיר: אני מקווה שהשבוע, אנחנו יושבים מחר עם הסתדרות המורים על ההצעות שלהם, ניכנס לדיון הזה.

יולי תמיר: שם יהיה דיון לא פשוט, אבל אני חושבת שחייבת להיות אמירה ברורה לשר האוצר.

יולי תמיר: שכר המורים לא יכול להישאר כפי שהיה.

יולי תמיר: יהיה משא ומתן, ייקבע בדיוק השכר.

יולי תמיר: אבל נקודת ההתחלה צריכה להיות ברורה שהשכר כמו שהוא היום הוא בלתי קביל, לא רק על המורים.

יולי תמיר: אני מאוד חושבת שחשוב לומר שזה לא מאבק של המורים, זה מאבק של החברה הישראלית.

יולי תמיר: זה לא שהם לא מרוצים, זה שכולנו לא מרוצים מהסיטואציה הזו.

מיכאל מלכיאור: הרי אנחנו בכל-זאת יודעים את הנתונים.

מיכאל מלכיאור: כשאת אומרת שאנחנו רוצים לתקן עכשיו את שכר המורים, באיזה סדר גודל את מדברת?

מיכאל מלכיאור: כי את ביחד אומרת ש- 90% מהתקציב זה זה.

יולי תמיר: אנחנו ערב משא ומתן ולכן אני לא חושבת שזה נכון שאני אנקוב פה במספרים, אבל מדובר במהלך שיש לו, ובטח יוסי עוד ירצה להוסיף על זה, מדובר במהלך שיש לו שני מרכיבים וחשוב להגיד את זה.

יולי תמיר: המרכיב הראשון הוא מרכיב של שכר והמרכיב השני הוא אופן הגדרת תפקיד המורה ובית-הספר.

יולי תמיר: ההצעות, גם של ההסתדרות וגם של ארגון המורים, הן הצעות שעולות על סדר יומנו.

יולי תמיר: דרך אגב, זה אומר דבר מאוד משמעותי, שכשנפתור את בעיית השכר של המורים, נפתור גם חלק גדול מבעיית השעות כי ישתנה אופי עבודת המורה בבית-הספר, וזה במובנים רבים גם יגדיל את יכולתנו לנהל נכון את מערך השעות בבתי-הספר.

יולי תמיר: כדי שיהיה ברור, הסכומים מצטברים כאן לסכום מאוד גדול.

מיכאל מלכיאור: זה לא נמצא בתקציב.

מיכאל מלכיאור: מדברים, אם אנחנו רוצים הסדר משמעותי.

יולי תמיר: צריך להבין שאם מדברים על שינוי ופריצת דרך בתחום החינוך וכמו שאמרת בצדק ההשכלה הגבוהה לא עולה על השולחן כאן כרגע, כי זה ספר תקציב נפרד, אנחנו מדברים לדעתי על למעלה מעשרה מיליארד שקל, וצריך להגיד את זה.

יולי תמיר: מהם, כארבעה וחצי מיליארד חד-פעמיים, של בנייה, ושישה עד שבעה מיליארד קבועים ואת הסכומים האלה, צריך לדעת שאם לא משקיעים אותם, המערכת הזאת תמשיך לקרטע.

יולי תמיר: לא דיברתי על עוד חסרים מאוד גדולים במערכת שהגדול ביניהם שגם עליו רצוי שתדברו עם שר האוצר הוא החינוך המיוחד.

יולי תמיר: אני רוצה להגיד לטוב ולרע, לטוב שהחינוך המיוחד במדינת ישראל הוא מפואר, נעשים שם דברים יוצאי דופן באיכותם.

יולי תמיר: ביקרתי השבוע בבית-ספר כרמים שעבר מקריית-שמונה למועצה האזורית מבואות החרמון.

יולי תמיר: תאמינו לי, אני אומרת לך, הרב מלכיאור, ישבתי ובכיתי שם.

יולי תמיר: אני ראיתי את מה שהילדים עושים שם ואתה מבין את המאמץ האין-סופי, העל-אנושי, להביא אותם להישגים וההצלחות שיש שם זה מרגש בצורה בלתי רגילה.

יולי תמיר: מצד שני, אנחנו צריכים להתווכח, דבר שלא יעלה כלל על הדעת, שאני הייתי צריכה להקדיש ימי ויכוח שאינני בטוחה אם הם נפתרו בסוף או לא, על זה שלא רצו לתקצב אותנו במלוא הגידול הטבעי של החינוך המיוחד.

יולי תמיר: זה לא יעלה על הדעת בכלל.

מיכאל מלכיאור: שלא לדבר על זה שהמשרד לא משלם בכלל את חלקו בחינוך המשולב.

מיכאל מלכיאור: בניגוד להכרעת הבג"צ וכו'.

יולי תמיר: כי בתוך היריעה המאוד קצרה הזאת, אנחנו הולכים לילדים שהם הכי נזקקים.

יולי תמיר: אבל שם יש פער תקציבי מאוד גדול.

יולי תמיר: חלק נופל על הרשויות, חלק נופל על ההורים וזה דבר שהוא, בעיני, להגיד למשרד החינוך שלא מתקצבים אותו במלוא הגידול הטבעי של החינוך המיוחד, זה בעיני, אם היית צריך להגיד לי מה רף הנבזות, אני אומרת – זה רף הנבזות.

יולי תמיר: לא, כי גידול טבעי בחינוך המיוחד, אז אומרים לי – למה יש גידול טבעי כל-כך גדול?

יולי תמיר: אז אני אגיד לכם, לא, גם קרה משהו שהוא חיובי, צריך להגיד את זה.

יולי תמיר: חדרנו למגזרים שלא קיבלו קודם שירותים של החינוך המיוחד.

יולי תמיר: גם במגזר החרדי יש הרבה יותר מוכנות לשלוח ילדים, גם במגזר הערבי.

יולי תמיר: אז מה, אז אנחנו נגיד עכשיו בגלל זה הילדים לא יקבלו שירותים?

מיכאל מלכיאור: לא, יש אגב דבר נוסף, אנחנו פה ניתחנו את זה לעומק גם בישיבות הוועדה, יש יותר ילדים שלפי אותן הגדרות, בלי לקחת מגזרים נוספים, יש יותר ילדים ממה שהיה לפני עשר שנים, בתוך התחומים, וסיפרו לנו המומחים הרפואיים פה, שזה כך.

מיכאל מלכיאור: אי-אפשר, האוצר יכול להגיד מה שהוא רוצה להגיד, וזה בלי להוסיף את האנשים, את המגזרים הנוספים.

מיכאל מלכיאור: ומה שקורה, אגב, בחוק השילוב, אם את אומרת שאנחנו קודם נעזור לאלו שהכי זקוקים, גם הם הכי זקוקים וחוק השילוב מחייב את המדינה לעשות, אגב, זה חוסך כסף גם, כי אחרת הילדים בחינוך המיוחד וזה הולך באותו כסף, זה פשוט טמטום גם כלכלי, חוץ מאנושי.

משה גפני: האם עברתם לאופוזיציה?

משה גפני: אני מתכוון גם ברצינות.

יולי תמיר: אני חושבת שהממשלה הזאת, הרב גפני, אל"ף, צריכה להיות מודעת לחסר שנוצר אחרי חמש שנים, כמעט שש שנים.

יולי תמיר: לא השליתי את עצמי שגם הממשלה הטובה בעולם תיתן את זה בבת אחת.

יולי תמיר: אני גם מצרה על זה.

יולי תמיר: כשנכנסתי לתפקיד היתה לי גם הבטחה וגם דרישה להתחיל לעשות שינויים בליבה של הדברים, כמו שאתם יודעים, ההעדפה שלי היתה לחינוך בגיל הרך והתחלנו לדבר על דברים מאוד מהותיים.

יולי תמיר: מה לעשות ופרצה המלחמה שכתוצאה ממנה הרבה דברים שונו.

יולי תמיר: אני רוצה לעמוד על השינויים, על הטוב ועל הרע שבהם.

יולי תמיר: מה קרה לנו בתקופה הזאת.

יולי תמיר: אנחנו העברנו את תקציב 2006 ו- 2007, בסמיכות רבה, בשני התקציבים האלה היה גידול בתקציב החינוך.

יולי תמיר: לא מספיק, לא מה שאני רציתי, אבל בהחלט שינוי מגמה, כפי שהגרף הזה מעיד בצורה חד-משמעית.

שמואל הלפרט: בגין הגידול הטבעי?

יולי תמיר: לא לא, הרבה מעבר לגידול.

יולי תמיר: זה הדבר שאמרתי שהוא בעייתי, לגבי מה קרה במיוחד לגבי תקציב 2007 או לגבינו התקציב של שנת הלימודים תשס"ז.

יולי תמיר: נוצר מצב שהאוצר עושה את המהלך הבא, שאותי מאוד מטריד, ואני אומרת לכם, זה לא רק במשרד שלי, אני חושבת שזה מהלך כולל ואני חושבת שזה מהלך מסוכן.

יולי תמיר: לא פסקו הקיצוצים בתקציב.

יולי תמיר: הקיצוצים הם בבסיס.

יולי תמיר: מצד שני, היו תוספות מאוד נכבדות, כולן ייעודיות.

יולי תמיר: זאת אומרת, היתה תוספת, הפעם ספר התקציב, לא משקף את מה שהמשרד יוציא, בניגוד לשנים אחרות.

יולי תמיר: כי את מה שהמשרד יכול להוציא לפעילויות חינוכיות.

יולי תמיר: למה?

יולי תמיר: כי שתי תוספות גדולות שניתנו לצפון ולדרום, לא כלולות בספר התקציב, אתה לא רואה אותן.

יולי תמיר: זאת אומרת, הן, במובן הזה הן תוספות סמויות.

זבולון אורלב: חד-פעמיות.

יולי תמיר: חלקן חד-פעמיות וחלקן לא.

יולי תמיר: את החלק הלא חד-פעמי שבהן, אתה רואה בספר התקציב, אבל רק אותו.

יולי תמיר: מצד שני, התוספת שניתנה והיא בהחלט תוספת נכבדה, שמאפשרת לנו, תכף אני אבקש מהמנכ"ל להסביר מה אנחנו עושים היום בצפון, היא מאפשרת לנו בהחלט לעשות פעילויות שלא עשו כדוגמתן מבחינת סיוע חינוכי בצפון ובדרום.

יולי תמיר: אבל התוספות האלה הן ל- תשס"ז ו- תשס"ח.

יולי תמיר: כיוון שהן לא בבסיס התקציב, הן לא מאפשרות ניהול נכון של תקציב החינוך.

יולי תמיר: תקציב החינוך, יותר אולי מתקציבים אחרים, הוא תקציב שאם הוא לא רב-שנתי, הוא בעייתי.

יולי תמיר: אנחנו התעקשנו שגם בתוכנית הצפון והדרום, הפן הפדגוגי שכולל שלושה מרכיבים של הקטנת כיתות, של סיוע לבגרויות ושל בתי-ספר שוחרי שינוי, יהיה, נוכל להמשיך אותו, הוא לא יבוא ויעלם כשהתוכנית תיגמר.

יולי תמיר: אבל ככלל, העובדה שרוב התוספות של המשרד הן חד-שנתיות, העובדה הזאת מאוד מדאיגה אותי.

יולי תמיר: בזה האוצר מקבל או לוקח לעצמו, אפשרות לשלוט בתקציב פעמיים וצריך להבין את זה היטב.

יולי תמיר: פעם אחת שהוא מקצץ, הוא מקצץ לנו Flat על הפעילויות, ופעם שנייה שהוא מוסיף, הוא מוסיף לפי סעיפים שהוא שולט בהם.

יולי תמיר: ברור לכולכם כי אתם אנשים מנוסים בעניין התקציב, שאני לא יכולה לקחת כסף מפעילות לילדים מחוננים בצפון, לחינוך מיוחד.

יולי תמיר: גם אם אני חושבת שזה נדרש.

יולי תמיר: אין לנו בעניין הזה גמישות.

יולי תמיר: לכן, השורה התחתונה היא כזו – מה שקרה בתקופה האחרונה, שיש עליה בתקציב, יש ירידה בגמישות, ויש סכנה אמיתית שכתוצאה מהחד-פעמיות של התקציב, אנחנו לא נוכל להתקדם למקום שאנחנו רוצים להתקדם אליו.

יולי תמיר: המצב הזה שלא מאפשר לנו תכנון ארוך טווח מבחינתי הוא מאוד בעייתי ואני לא רוצה להגיד לכם, יושב פה גם שמוליק וגם עדי שהיו עדים לוויכוחים הנוקבים על מה ייכנס לבסיס ומה לא.

יולי תמיר: אפילו, למשל, דוגמה עכשיו – כשהיינו בדיון האחרון על הדרום, האוצר לא הסכים לתת פיצול כיתות כי הוא אמר – זה עלול להימשך.

יולי תמיר: אם זה יימשך, חס וחלילה, זה יהיה רע מאוד ולכן הוויכוחים הם כל הזמן על שאלת המשכיות התקציב ועל היכולת שלנו לקבל סכום שאנחנו מסוגלים לתכנן והמצב הנוכחי הולך ומחמיר.

יולי תמיר: לכן, תקציב בעיני נמדד בשני מדדים, במדד הניהול ובמדד ההוצאה.

יולי תמיר: במדד ההוצאה, מצבנו יותר טוב ממה שהיה בעבר, במדד ניהול התקציב, מצבנו רע משהיה בעבר כי המהלכים הנוכחיים מגבילים ומצמצמים את חופש הפעולה של המשרדים והשילוב הזה ביחד הוא שילוב מאוד בעייתי.

מיכאל מלכיאור: אלו סכומים קטנים שאנחנו מדברים עליהם, גם התוספת היא לא, אנחנו מדברים בשנה הבאה, לפי התוכנית שלך, אם אנחנו לא מסתכלים על החד-פעמי ועל בניית הכיתות, על גידול משמעותי של שישה-שבעה מיליארד שקל לגבי הסכם כולל עם המורים וכו', נכון?

מיכאל מלכיאור: זה מה שאת אומרת?

יולי תמיר: כשיהיה הסכם, אני חושבת שיהיה הסכם מחייב.

מיכאל מלכיאור: רוצים לדעת לפחות אם זה ברור שהממשלה הולכת בכיוון הזה.

מיכאל מלכיאור: כי אם את צריכה להתווכח על כל חמישה מיליון שקל, אם זה צריך להיות לפיצול לשנה אחת של כיתה או לא, אז מאוד קשה לדבר על מהלכים גדולים.

יולי תמיר: אני חושבת שיש נכונות אמיתית ללכת ולהגיע לסיכום למשא ומתן עם המורים.

מיכאל מלכיאור: אז אנחנו רגועים.

יולי תמיר: לא, אל תהיה רגוע אף פעם, זה עצה רעה להיות רגוע.

יולי תמיר: מצד שני, כיוון שלא אנחנו, שיהיה ברור שאנחנו מלווים את המשא ומתן הזה, אנחנו לא מנהלים אותו.

יולי תמיר: המשא ומתן עם המורים ובטח יוסי וסרמן עוד ידבר על זה, המשא ומתן עם המורים מתנהל מול האוצר.

יולי תמיר: אנחנו מלווים אותו כי לנו יש אמירה על איך אנחנו רואים את המכלול.

יולי תמיר: יש נכונות, אנחנו פותחים במשא ומתן, אני מקווה שהוא יתנהל כשורה, נצטרך ללוות אותו לאורך כל הדרך כי הוא לא יהיה קל כי מדובר בסכום גדול, כי אין ספק שכל סכום שנכנס לזה הוא סכום שנכנס לבסיס, אי-אפשר לתת, בעניין הזה לפחות אי-אפשר לעשות חלטורה ולכן העניין הזה יהיה הנושא שילווה אותנו בשנה הקרובה.

מיכאל מלכיאור: אני נותן רשות דיבור רק לשאלות ולא לאמירות.

מיכאל מלכיאור: אמירות נעשה אחר-כך, עכשיו שאלות.

שמואל הלפרט: ידוע שחסרות 6,000 כיתות, השרה אמרה בהזדמנות אחרת שהשנה תהיה העדפה לגבי המגזר הערבי והייתי רוצה לשמוע מתי תהיה העדפה לגבי החינוך המוכר, הבלתי רשמי, שרק בירושלים חסרים 1,000 כיתות, זה לפי הנתונים של משרד החינוך, לא לפי הנתונים של החינוך המוכר.

שמואל הלפרט: מה יהיה השנה לגבי הכיתות הללו?

שמואל הלפרט: אלפי תלמידים, עשרות אלפי תלמידים שלומדים בקרוואנים ומתי תתחיל העדפה גם לגבי החינוך המוכר?

מיכאל מלכיאור: השאלה ברורה.

שמואל אבואב: הבנייה שמסתמנת השנה זה 600 כיתות בבסיס התקציב של ספר התקציב.

שמואל אבואב: 200 כיתות נוספות הן תוספת בתקציב התוספתי, לשיקום חיפה, צפון ועוטף עזה.

שמואל אבואב: המישור השלישי, המנה השלישית תסתמן כאשר המשא ומתן יסתיים בין האוצר לפיס וההערכה שהיא לא בטוחה, לא ודאית, אבל היא אפשרית, להגיע לעוד 600 – 700 כיתות, דרך הפיס.

שמואל אבואב: הדבר האחרון שנבדק, הוא לא בוודאות, עוד אי-אפשר לדעת שום דבר, אבל המשא ומתן עם הפיס והאוצר עולה גם באפשרות לצמצם פער של 3,000 כיתות, שאמרנו – זה בוויכוח, ולתת מנה חד-פעמית.

שמואל אבואב: עד כאן, מה בוודאות ומה אפשרי.

שמואל אבואב: סדר העדיפות של המשרד הוא – אחד.

שמואל אבואב: כל מוסדות החינוך שבתהליך של בנייה ואי-אפשר לעצור אותם, זה סדר עדיפות ראשון.

שמואל אבואב: סדר עדיפות שני – גידול טבעי שבהיעדר פתרונות, אי-אפשר יהיה לאכלס את הכיתות בשנת הלימודים של תשס"ח ו- תשס"ט.

שמואל אבואב: העדיפות השלישית זה מקומות שבהם אנחנו מחויבים כי שמה זה שיקום הצפון, חיפה ועוטף עזה, כי זה כסף תוספתי.

שמואל אבואב: הדבר הרביעי זה כיתות מסוכנות, במקום שהקרוואנים התבלו והפכו מכיתות תקניות לכיתות מסוכנות שיכולה לקרות בהן שריפה,

מיכאל מלכיאור: וכל כיתות האסבסט שלנו, זה לא נחשב כסכנה?

שמואל אבואב: אני מגדיר, שלא תהיה ציפייה שמחר נחליף את כל הקרוואנים, כי יש 2,500 קרוואנים.

שמואל אבואב: מדובר במקום שהקרוואן התבלה, מערכת החשמל רעועה וקצר חשמלי יכול להביא להתלקחות, ממש סכנת חיים.

שמואל אבואב: זה לא מביא לידי ביטוי את הכיתות השכורות, זה לא מביא לידי ביטוי את הקרוואנים.

שמואל אבואב: זה בחוסרים שאודותם דיברנו.

שמואל אבואב: לסיכום, אמרתי מה בוודאות, אמרתי מה אפשרי, אמרתי מה סדר העדיפות של המשרד והסברתי, אחרי שנגמור הכל, איזה פערים יישארו.

מיכאל מלכיאור: איך נכנס החינוך החרדי?

שמואל הלפרט: איפה זה הסבר על דברי השרה שאני שמעתי במו אוזניי, שתהיה העדפה למגזר הערבי ואין עיני צרה במגזר הערבי, כן, צריכים לבנות עבורם, חסר להם כיתות.

שמואל הלפרט: רציתי רק לשמוע מתי תהיה העדפה גם למגזר החינוך הבלתי מוכר, שחסר להם לפחות 2,000 כיתות וכמה כיתות מיועדות, אדוני המנכ"ל, למגזר החרדי לשנת 2007, כאשר בירושלים בלבד, אתה יכול לבדוק את זה עם עיריית ירושלים, משרד החינוך, חסרים 1,000 כיתות.

יולי תמיר: חסרות 6,000 בכל הארץ והמדרג היחידי, קודם כל, במגזר הערבי, לדעתי, נעשה עוול מתמשך וצריך לתקן אותו.

קריאה: כמה חסר?

מיכאל מלכיאור: למעלה מ- 2,000 כיתות.

יולי תמיר: ועוד 1,000 כיתות גן, כמעט.

יולי תמיר: רוב כיתות, חלק ניכר מכיתות הגן שחסרות.

יולי תמיר: לכן ההעדפה שם, חלקה מחויבת על-פי חוק וחלקה מחויבת על-פי הצרכים, היא עקרונית.

יולי תמיר: בשאר המקומות אנחנו במיפוי.

יולי תמיר: יש לנו מיפוי מאוד מדויק של הצרכים ועל-פי המיפוי אנחנו פועלים.

יולי תמיר: המיפוי של שי נותן את החתך הנכון בין הצרכים לבין האפשרות לבנות ושם אנחנו בונים, זה נפרש על פני כל הארץ ולא חתוך בחתך מגזרי.

יולי תמיר: אם אתה רוצה, אפשר לעשות את החיתוך המגזרי.

זבולון אורלב: בספר הצעת התקציב, בעמ' 29 יש לוח מעבר מתקציב 2006 לתקציב 2007.

זבולון אורלב: אני יוצא מנקודת הנחה שבמדינת ישראל אין תקציב גלוי ותקציב סמוי, ואי-אפשר להעביר כספים בלי שהדברים רשומים ואני מתייחס לכתוב בספר התקציב.

זבולון אורלב: על-פי האמור בספר התקציב, במעבר הזה לכאורה יש תוספת של 262 מיליון שקלים.

זבולון אורלב: מול זה, בתוך ה- 262 מיליון שקלים, יש 150 מיליון שזה תוספת למשרד בגלל העלאת שכר המינימום, ועוד 117 מיליון שקלים בגין גידול טבעי, כלומר אלה שתי פעילויות שהן טכניות, הן לא מגדילות את התקציב.

יולי תמיר: אם תרצה לראות במצגת, בהמשך יש כאן את כל הפירוט.

זבולון אורלב: איך את מציגה שיש תוספת לתקציב החינוך בשעה שעל-פי הנתונים שהממשלה שמה לפנינו, יש קיצוץ בתקציב.

יולי תמיר: אם אתה רוצה, אתה יכול לראות את הגרף.

יולי תמיר: מה שהסברתי לך, חבר הכנסת אורלב, שיש השנה, בגלל שתי התוכניות הנוספות שמבחינת החינוך בהיקף של קרוב ל- 850 מיליון שקל.

זבולון אורלב: איפה הכסף הזה?

זבולון אורלב: איפה הוא רשום?

יולי תמיר: הכסף הזה רשום בשתי החלטות ממשלה שאם היית רוצה, שאני בטוחה שתוכל להשיגן, אם לא – אני אשלח לך אותן.

יולי תמיר: יש שתי החלטות ממשלה שהתקבלו.

יולי תמיר: שתי התוכניות הללו מפרטות,

מיכאל מלכיאור: זה אחרי, זה החלטות שעוד לא,

זבולון אורלב: עוד לא הצבענו קריאה שנייה ושלישית.

יולי תמיר: אשמח אם תשאל את שר האוצר למה.

יולי תמיר: אני רוצה להסביר לך נתונים לגבי המשרד.

יולי תמיר: ההחלטה למה לא להכניס את זה לספר התקציב ולעשות את זה בתוכנית מיוחדת, זאת החלטה שלא ברמת משרד החינוך.

יולי תמיר: אני מסבירה לך רגע דבר מה על תקציב החינוך כפי ששאלת.

יולי תמיר: הוצאות המשרד השנה, בניגוד לתקציב השנה, כתובות בשתי מהדורות נפרדות, אם תרצה.

יולי תמיר: יש ספר התקציב ויש החלטות ממשלה.

יולי תמיר: החלטות הממשלה מתוקצבות, דרך אגב, גם על-פי סעיפים, גם תוכנית הצפון, גם תוכנית הדרום, גם תוכנית עוטף עזה וגם תוכנית החומש, יש סדרה של תוכניות שהן מתוקצבות.

יולי תמיר: כמובן, כידוע לך היטב כי אתה מכיר את הלכות הכנסת, גם התוכניות הללו עוברות את אישור הכנסת, אבל התוכניות האלה לא רשומות בספר התקציב, לכן יש לך שנה שהיא אנורמאלית מבחינת קריאת ספר התקציב.

יולי תמיר: מה שכתוב בספר, לא מייצג את מה שהמשרד יכול לעשות.

יולי תמיר: זה, אם אתה אוהב או לא אוהב את זה, זו העובדה.

זבולון אורלב: לפי הנתונים שפורסמו בכמה מחקרים, כ- 70% מהחלטות הממשלה שקשורות בכל מיני תוספות כאלה, לא מתקיימות.

זבולון אורלב: אגב, גם משרד החינוך יודע אותם היטב.

זבולון אורלב: ולכן, לבנות על תקציב,

יולי תמיר: אני רוצה להסביר לך בעניין הזה טעותך חמורה ומרה ואומר למה.

יולי תמיר: כפי שאתה אולי לא יודע, לאור שאלתך, הכסף שיועד לתוכנית הצפון, ואם תתנו לנו עוד קצת להתקדם, לא רק שהכסף הזה כבר קיים, הוא כבר בחלקו הגדול יצא.

יולי תמיר: זאת אומרת חלק גדול מתוכנית הצפון כבר בביצוע.

יולי תמיר: שנת הלימודים תשס"ז כזכור לנו, יצאה לדרך.

יולי תמיר: זאת אומרת, אם תבדוק עכשיו מתוך הכסף וזו תוספת של כ- 700 מיליון נטו לפעולות המשרד, מה קורה, חלק גדול מהתהליך הזה כבר מיושם.

יולי תמיר: אני מבטיחה לך דבר אחד, מהסכום הזה, אם תרצה, נבוא לכאן בסוף תשס"ז, אנחנו ננצל אותו עד הגרוש האחרון וכולו גם יגיע.

מרינה סולודקין: אני ואת באנו מהאקדמיה.

מרינה סולודקין: מדינת ישראל היא מדינה נאורה שמבינה שעתיד מדינה זה ההשכלה והחינוך.

מרינה סולודקין: את יכולה כאישה אינטליגנטית להסביר איך במדינה שערך החינוך מובן מאליו, יילודה ברוכה מאוד, כל שנה מקצצים דווקא מתקציבי החינוך?

מרינה סולודקין: את עכשיו בתפקיד מפתח בנושא הזה, מה את עונה למשרד האוצר כשעוד פעם מקצצים?

יולי תמיר: חבל שלא היית פה בראשית דבריי, חברת הכנסת סולודקין.

יולי תמיר: אמרתי שאם תסתכלי על הגרף שמול עינייך כאן, אחרי חמש שנים של קיצוצים, שקיצצו ללא הרף מתקציב החינוך קרוב לשלושה וחצי מיליארד שקל.

יולי תמיר: הגרף מתחיל לעלות, יש בשנים האלה – 2006 ו- 2007, שני התקציבים שאני העברתי, יש גידול.

יולי תמיר: הוא לא לטעמי, הוא לא מספיק, הוא לא ראוי.

יולי תמיר: בגלל המלחמה סבלנו קיצוץ מסוים כמו כל המשרדים.

יולי תמיר: גם הסברתי לפני שבאת שהוא לא ניתן, לדעתי, הגידול, באופן הראוי כי הייתי רוצה אותו בבסיס ולא בתוכניות חוץ-תקציביות.

יולי תמיר: אבל השנה יש לנו עוד כ- 700 – 750 מיליון שקל לפעילות בשטח.

יולי תמיר: היתרון, דרך אגב, של זה, צריך להגיד גם, כמו שאני לא אוהבת את זה שזה לא בא לי בבסיס, זה כסף זמין לפעילות.

יולי תמיר: זאת אומרת, הכסף הזה התקבל, אם היה כסף לפצל כיתות בצפון, מפצלים כיתות בצפון.

יולי תמיר: אם יש כסף להצטיידות גנים, יש כסף, הערכות נקנו והלכו לגנים.

יולי תמיר: למה?

יולי תמיר: כי זה כסף שהוא ניתן לשנה, הוא יוצא בשנה הזאת, הוא נכנס ויוצא באותה שנה.

יולי תמיר: פרשתי קודם, לפני בואך, את הצרכים האמיתיים של מערכת החינוך, כי לא רק, לא מה שחסר למערכת החינוך זה לא רק הקיצוץ של 3.4 שספגנו בשנים הרעות, אלא עוד, לדעתי, כסכום של שישה-שבעה מיליארד שקל, על-מנת להביא את המערכת לקו הזינוק, למקום שהיא צריכה להיות בו, אחרי הרבה שנים של הזנחה.

יולי תמיר: זה שהגרף שינה את הזווית שלו כלפי מעלה, משמח אותי ולא מספק אותי.

מיכאל מלכיאור: זה יהיה לדיון ביום שני עם שר האוצר.

אלכס מילר: אבל את השאלה ששאלה מרינה את השרה, אני לא חושבת שהיא תוכל לשאול את שר האוצר.

מיכאל מלכיאור: לא נוכל לשאול אותו?

רונית תירוש: לא, משום שהתוספות האלה הן תוספות חד-פעמיות, בגלל מה שקרה בצפון.

אלכס מילר: לא, התקדמתי לנושא של האקדמיה.

רונית תירוש: אבל יש קיצוצים ועל זה היא לא ענתה.

רונית תירוש: אני רוצה תשובות מספקות.

רונית תירוש: לשאלות של חבריי אני מצפה לתשובות מספקות.

זאב אלקין: קיבלתי רשות דיבור לשאלה אחת בלבד ולכן שאלתי היא רק לגבי סעיף אחד בספר התקציב, מה שקרוי סעיף 24.17.

זאב אלקין: זה סעיף שקרוי בשם המדהים – תוכניות ויוזמות.

זאב אלקין: אגב, הערתי על כך, אדוני המנכ"ל, בתקציב 2006 והבטחתם לי לשנות את זה, זה בינתיים נשאר כך.

זאב אלקין: תחת הסעיף העמום הזה מסתתר נושא זניח של קליטת תלמידים עולים ועוד פרויקט אחד שהמשרד מקיים בבית-המועצות, פרויקט חפציבה.

זאב אלקין: היות ומחוברים כאן שני דברים שונים, אני לא מסוגל להבין מה הולך למה ודבר שאני רואה כאן זה קיצוץ כמעט 30% בסעיף.

זאב אלקין: אם הקיצוץ הוא פרופורציונאלי בשני הסעיפים, המשמעות שכנראה המשרד חושב שכל הבעיות עם התלמידים עולים נפתרו, היות והירידה בבגרויות רק 9% ולא 20%, היות והנשירה של העולים בעוגה הכללית רק 40%,

מיכאל מלכיאור: 46%, בשקלול.

זאב אלקין: זה של השנים האחרונות.

זאב אלקין: אבל מתוך כלל הנושרים, העולים הם כמעט 40%.

יולי תמיר: הקיצוץ הוא בעיקר בחפציבה.

יולי תמיר: אני חושבת שכל עוד מדינת ישראל לא מסוגלת לתת את מה שהיא התחייבה לתת לאזרחיה, לתלמידי ישראל ומדינת ישראל, היא צריכה לעסוק קודם כל בחינוך כאן ולתת את הבסיס החינוכי לילדי ישראל.

זבולון אורלב: את אומרת דבר חמור מאוד.

יולי תמיר: אני אומרת את דעתי.

זבולון אורלב: את אומרת דבר שיש בו ערעור על יסוד, יסוד היסודות של הציונות וקיומה של מדינת ישראל, כמדינת העם היהודי.

יולי תמיר: אפשר להתווכח על הסוגיה הזאת.

זאב אלקין: אולי לפני הוויכוח את יכולה להגיד מספרים, כמה מקוצץ?

זאב אלקין: אל"ף, היה עדיף אם הייתם מפצלים את זה בספר התקציב.

מיכאל מלכיאור: השאלה ברורה.

יולי תמיר: לא נפגע התקציב לתלמידים עולים במדינת ישראל.

זאב אלקין: בכלל לא?

זאב אלקין: זאת אומרת שכל ה- 11 מיליון זה קיצוץ בחפציבה?

זאב אלקין: זה יותר מכל תקציב חפציבה.

יולי תמיר: אני צריכה להחליט איפה אני מקצצת.

יולי תמיר: כיוון שתקציב הפעולות של המשרד נפגע באופן מאוד קשה, כפי שהסברתי קודם.

זאב אלקין: לא ב- 30%.

זאב אלקין: הייתי, שמעתי.

זאב אלקין: את הסברת.

יולי תמיר: זה הגיע ברוב המקרים לבין 22% ל- 23% בסעיף הפעילויות.

יולי תמיר: אבל אני צריכה לקבל החלטות עקרוניות ואם אני צריכה לבחור בין חינוך שניתן, אני חושבת שמדינת ישראל לא נותנת לאזרחי ישראל, לילדי ישראל, את המינימום שהיא מחויבת על-פי חוק ולכן קודם כל העדפה ראשונה שלי, מספר 1, זה חינוך פה, במדינת ישראל, לילדי ישראל.

יולי תמיר: ולכן, אם יש קיצוצים, הם קודם כל ייפגעו בדברים שהם פריפריאליים לזכות הבסיסית של ילד ישראלי לקבל חינוך כאן במדינת ישראל.

יולי תמיר: לכן, הפגיעה היא לא בתלמידים עולים.

זאב אלקין: כל הקיצוץ של 11 מיליון, הוא מחפציבה?

יולי תמיר: לא, יש שם עוד סעיפים.

זאב אלקין: מה?

זאב אלקין: מה עוד?

זאב אלקין: לפי ספר התקציב, רשומים רק שניים.

זאב אלקין: חפציבה ואגף תלמידים עולים.

יולי תמיר: יש שם עוד סעיפים, אני אתן לך את הפירוט, אין לי את זה פה כרגע, אני אתן לך את הפירוט אבל אף אחד מהם לא נוגע לתלמידים עולים.

יולי תמיר: אם תרצה לדעת תקציב לתלמידים עולים, אני אתן לך את הפירוט.

זאב אלקין: אשמח לקבל.

זאב אלקין: שוב אני ממליץ לאדוני המנכ"ל ולגבירתי השרה, אני חושב שאין לנו סיבה להתבייש משורה בספר התקציב שתיקרא קליטת תלמידים עולים ולהסתיר את זה תחת הכותרת תוכניות ויוזמות.

יולי תמיר: קיבלתי.

יולי תמיר: זה רעיון טוב, הוא יבהיר מה הולך לתלמידים.

יולי תמיר: אתה צודק.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד דבר עקרוני בגלל האמירה שלך, אני לא חושב שזה נכון, יש דברים שאי-אפשר להשוות אותם.

מיכאל מלכיאור: אני מבין את המצוקה, המצוקה בלתי אפשרית בגלל החלטה בלתי אפשרית.

מיכאל מלכיאור: כנראה שהממשלה בלתי אפשרית, אם החליטו לקצץ בצורה כזאת בפעולות.

מיכאל מלכיאור: האמירה שאנחנו מסירים את האחריות שלנו כלפי המעט במעט שאנחנו עושים, כלפי יהודי העולם, זה לדעתי אמירה לא נכונה, אמירה לא נכונה, לא יהודית, לא מוסרית.

מיכאל מלכיאור: זה לא עומד זה מול זה.

מיכאל מלכיאור: זה אף פעם לא יכול לעמוד זה מול זה.

מיכאל מלכיאור: זה מעט שבמעט שמדינת ישראל עושה.

יולי תמיר: בספר התקציב זה תמיד זה מול זה.

מיכאל מלכיאור: לא, זה לא ככה.

מיכאל מלכיאור: זה כמו להגיד, לא יודע, ילדים עם נכויות או צרכים מיוחדים מול תיאטרון.

מיכאל מלכיאור: אז כל אחד יגיד – זה ברור,

יולי תמיר: גם שם אני עושה,

מיכאל מלכיאור: אבל את לא סוגרת את כל הזה, כל זמן שאין עדיין תקציב לילדים בשילוב או לחינוך המיוחד וזה לשים את זה מול זה, בנושא הזה של המעט שאנחנו עושים כמדינת העם היהודי, להגיד אמירה כזאת, היא ממש מסכנת את כל היסוד, לדעתי, את יסוד הקיום שלנו.

מיכאל מלכיאור: זה לא יכול לעמוד זה מול זה.

מיכאל מלכיאור: אני חולק בנקודה הזאת.

זבולון אורלב: כמנכ"ל משרד החינוך תחת שולמית אלוני, כי רבין ביקש, אחת ההוראות הראשונות שלה היה לבטל את הפעילות של משרד החינוך בברית-המועצות, אז זו היתה ברית-המועצות.

זבולון אורלב: רצתי לרבין ואמרתי לו – תשמע, אני לא יכול להיות מנכ"ל תחתיה, אני מתפטר.

זבולון אורלב: הוא צלצל אליה, נזף בה קשות, ותחתיו מפעל החינוך הישראלי בברית-המועצות רק צמח וגדל ואפשר רק לברך על הדבר.

עבאס זכור: אני מברך שהגיע הזמן שהמגזר הערבי יקבל את ההעדפה הזאת, אני מקווה שהיא תסגור את הפער הגדול הקיים במדינה.

רונית תירוש: תבקש לוחות זמנים, הצהרות זה דבר טוב.

רונית תירוש: תדע מתי הזמן שאתה תבוא לראות שהשטר נפרע.

יולי תמיר: מציגה את הגרף, כדי לענות על השאלה הזאת.

יולי תמיר: אם אתה רוצה לדעת איך, שלא יסיחו את דעתך, המגזר הלא יהודי מקבל מכל התוכניות שאנחנו עושים היום 52%, חלקו במגזר.

יולי תמיר: שלא יסיטו את דעתך באמירות שונות.

יולי תמיר: זה התקציב שהמשרד נותן.

עבאס זכור: אני מברך ומקווה שזה יתקיימו.

עבאס זכור: אבל הגיע אלי משהו מסוכן קצת, דיברו אתי מהמרכז לשלטון מקומי, שהיתה להם ישיבה עם סמנכ"ל המשרד וסיכמו דברים שהם העלו את הדברים ומה שחסר במגזר הערבי לתקשורת, הוא החרים אותם ואמר שעם איציק תומר וכל מה שסוכם זה כאילו בוטל.

עבאס זכור: האם זה נכון או לא?

יולי תמיר: לא.

יולי תמיר: אני לא יודעת, גם השלטון המקומי עושה,

רון חן: אנחנו הצגנו תוכנית, עשינו סקר של פערים בין המגזר הערבי לשאר המגזרים ואנחנו עושים כזה סקר גם לגבי המגזר החרדי, חבר הכנסת גפני, ואנחנו נציג אותו, ואם תרצו – נציג את שני הסקרים, נהיה מוכנים בעוד כמה שבועות גם עם הסקר השני.

רון חן: הסקר הזה הוצהר למשרד החינוך ומשרד החינוך הבטיח שיעשה את כל המאמצים לגשר על הפערים.

רון חן: אז בכיתות – שמענו, בשעות לימוד – עוד לא שמענו.

רון חן: יש עוד כמה דברים שמצאנו שם בסקר שיש אפליה כלשהי, לא גדולה אגב, אבל היא קיימת, כלפי המגזר הערבי.

רון חן: תזמנו ישיבה, כשאנחנו נהיה בשלים עם הסקר של המגזר החרדי בעוד כמה שבועות, כי הוא רק מתחיל, נציג את שני הסקרים לוועדת החינוך.

מיכאל מלכיאור: בסדר גמור, כל זמן שעוד משקיעים בכל ילד יהודי פה פי חמש ומשהו ממה שמשקיעים בילד לא יהודי במדינת ישראל.

רון חן: זו כבר ההשקעה הנוספת.

משה גפני: בתוכנית שעשיתם אחרי המלחמה, שמים את הלב בצפון עם התוכניות בגני הילדים והשלמת בתי-הספר, למה זה רק בממלכתי ובממלכתי דתי ולא במגזר החרדי?

משה גפני: הם לא היו בירי הטילים?

משה גפני: הם לא היו בזה?

משה גפני: למה בתקציב שהנחתם על שולחן הכנסת, תקציב החינוך היסודי גדל ב- 5.08%, תקציב החינוך העצמאי גדל ב- 3.82%, זאת אומרת רק ב- 50% ומעין החינוך התורני גדל ב- 5.7% שהוא יותר מהגידול בחינוך היסודי.

קריאה: הם בקואליציה, אתם באופוזיציה.

משה גפני: יש חוק בעניין הזה, תיזכר.

משה גפני: החוק אומר שצריך לתקצב בשווה.

משה גפני: למה החינוך היסודי גדל ב- 5.08%, החינוך העצמאי רק ב- 3.82%, מעין החינוך התורני ב- 5.7% והשאלה האחרונה במסגרת הזמן, כמה כיתות נבנו ב- 2006, אני יודע את התשובה, כמה כיתות נבנו ב- 2006 לחינוך הממלכתי והממלכתי דתי, כמה נבנה למעין החינוך התורני וכמה נבנה לחינוך העצמאי?

שמואל אבואב: לגבי התשובה הראשונה, כמה כיתות נבנו במוכר שאינו רשמי בשנת 2006, התשובה היא,

משה גפני: לא זה שאלתי.

שמואל אבואב: אז מה השאלה?

משה גפני: שאלתי כמה נבנה בחינוך הממלכתי והממלכתי דתי, זה אחד.

משה גפני: כמה נבנה בחינוך העצמאי וכמה במעין החינוך התורני.

שמואל אבואב: מה שאני יכול להשיב עכשיו לעת הזו, לפני שאני בודק, זה שבתקציב 2006 הוכללו 85 כיתות במוכר שאינו רשמי, לא פילחתי כמה זה מעין וכמה זה עצמאי.

שמואל אבואב: להערכתי הצנועה, בתקציב של 2007 שהמשא ומתן עם האוצר והפיס יסתיים ואם הוא יקיף 600 – 700 כיתות, להערכתי 300 כיתות מיועדות למוכר שאינו רשמי.

שמואל אבואב: איך החלוקה בתוך זה – אני אבדוק.

משה גפני: אני שאלתי פירוט.

שמואל אבואב: תשובה שלישית.

שמואל אבואב: בתקציב 2007 שמקובע בספר התקציב, מתוך 600 כיתות, 100 למוכר שאינו רשמי.

משה גפני: אני יודע את התשובה.

משה גפני: אתה יודע מה?

משה גפני: תעזוב אותי עם השאלה הזאת.

משה גפני: תענה לי על שתי השאלות האחרות.

משה גפני: במעין החינוך התורני נבנו 85 כיתות, בחינוך העצמאי אפס, ובמגזר הכללי 600.

משה גפני: לחינוך העצמאי אפס, דרך אגב, אתם עוברים על החוק בעניין הזה והממשלה עוברת על החוק.

משה גפני: היא צריכה לתקצב את הכל בשווה.

משה גפני: מה זה?

משה גפני: בגלל שש"ס בקואליציה?

משה גפני: אני לא מבין את זה.

משה גפני: זה חמור מאוד, אני אומר לך.

משה גפני: אני לא סומך על הבג"צ, אחרת הייתי הולך לבג"צ.

יולי תמיר: זה מה שרציתי להגיד לך – גפני, תלך לבג"צ.

מיכאל מלכיאור: המנכ"ל, האם זה נכון שלא נבנה בכלל?

שמואל אבואב: תשובה שנייה.

שמואל אבואב: אני חוזר ואני אומר.

שמואל אבואב: הסברתי את חלוקת הכיתות וצריך לקחת בחשבון,

קריאה: גם במכללות.

שמואל אבואב: המכללות במוכר שאינו רשמי?

שמואל אבואב: כאשר יש הסכמים קואליציוניים, הם כוללים X יחידות בנייה ובהסכם יש בינוי כיתות שנסגר, מעבירים כסף תוספתי ועם זה אנחנו בונים.

קריאה: אין דבר כזה, אסור לפי החוק.

שמואל אבואב: אני לא אחראי על הסכמים קואליציוניים.

מיכאל מלכיאור: אבל אתה אחראי על החוק.

מיכאל מלכיאור: החוק כיום במדינת ישראל לא מאפשר לעשות מה שאתה אומר עכשיו, אני אומר את זה, החוק לא מאפשר להפלות בבניה בין ילד לילד.

מיכאל מלכיאור: אין דבר כזה שהסכם קואליציוני יכול לבטל, לא, אמרת דבר מאוד חמור.

מיכאל מלכיאור: אין כזה דבר.

מיכאל מלכיאור: אתה בוודאי לא אחראי על ההסכמים הקואליציוניים, בקושי השרה אחראית עליהם, אבל אתה לא יכול לבוא ולהגיד פה שאתם עושים שיקול קואליציוני בבניית כיתות.

שמואל אבואב: אף אחד לא אמר דבר כזה.

שמואל אבואב: אמרו שברגע שמגיע כסף תוספתי או לצפון או בתוכנית החומר או לבינוי כיתות, משתמשים בזה לפי סדר העדיפות המקצועי של המוסד.

מיכאל מלכיאור: אמרת שבנית יותר במעין בגלל הסכם קואליציוני.

שמואל אבואב: זה כסף תוספתי.

מיכאל מלכיאור: אין כסף תוספתי.

מיכאל מלכיאור: אין כזה דבר כסף תוספתי הולך לכיסוי הסכם קואליציוני, ילד אחד שמופלה מול ילד אחר.

מיכאל מלכיאור: אין כזה דבר, זה מנוגד לחוק.

יולי תמיר: אני רוצה להציע לך פה משהו, הרב מלכיאור, אבל אני רוצה שהרב גפני יתחייב שהוא יצביע בעד.

משה גפני: מה שאת אומרת – אני מתחייב.

משה גפני: מה את אומרת?

יולי תמיר: אני רוצה שתבוא פה החלטה בוועדת חינוך שאסור להעביר כספים קואליציוניים לחינוך, לא להסעות ולא לבנייה ולא לשום דבר.

משה גפני: מאה אחוז.

יולי תמיר: אין כסף.

משה גפני: החלטה.

יולי תמיר: החלטה.

משה גפני: אני מתחייב ואני חותם בשתי ידיים.

משה גפני: ובתנאי, ובתנאי,

יולי תמיר: בלי תנאים.

משה גפני: שמשרד החינוך ישמור את החוק.

יולי תמיר: בלי תנאים.

משה גפני: תחתמי אבל גם את שאת נותנת לכולם על-פי החוק.

שמואל הלפרט: בתנאי שלא תהיה אפליה.

משה גפני: בדיוק, על-פי החוק.

משה גפני: אני חותם.

שמואל הלפרט: אם כולם יקבלו הסעות.

יולי תמיר: חבר הכנסת גפני, מי שגרם לזה שכספים קואליציוניים ילכו לחינוך, זה אתה.

יולי תמיר: על מה אתה מלין?

יולי תמיר: על משהו שאתה יצרת.

משה גפני: אני שאלתי, אפשר לקבל תשובה?

משה גפני: למה החינוך החרדי לא מקבל?

משה גפני: השרה אומרת כספים קואליציוניים.

יולי תמיר: לא על זה, זה לא על זה.

משה גפני: למה החינוך החרדי לא בעניין?

שמואל אבואב: מה המוכר שאינו רשמי נכלל בתוכנית הצפון, אחד.

שמואל אבואב: פיצול כיתות א-ב, מעל 28 ילדים,

משה גפני: אני שאלתי על התוכנית.

יולי תמיר: הנה, הוא עונה לך.

שמואל אבואב: אני מסביר, אני מסביר.

יולי תמיר: גפני אוהב רק לשאול.

מיכאל מלכיאור: הוא מכיר את התשובה.

שמואל אבואב: אני מדבר עכשיו על תוכנית משקמים את הצפון וחיפה, מה נכלל ומה לא נכלל במוכר שאינו רשמי.

שמואל אבואב: אחד, פיצול כיתות – נכלל.

שמואל אבואב: שתיים – ביום לימודים ארוך המוכר שאינו רשמי איננו נכלל, לא בעבר, על-פי החוק, וגם לא בחלוקה הזאת.

שמואל אבואב: כי ככה החוק.

משה גפני: נכלל, על-פי החוק, נכלל.

שמואל אבואב: החוק אומר שבמוכר שאינו רשמי לא מבצעים יום לימודים ארוך.

שמואל אבואב: לא פתחו בשום בית-ספר כל השנים וגם לא עכשיו.

משה גפני: בחינוך העצמאי זה קיים, כל השנים.

שמואל אבואב: לא פתחו אפילו מוסד אחד.

שמואל אבואב: בחוק כתוב שלא.

משה גפני: חינוך עצמאי – כן.

שמואל אבואב: בחוק כתוב שלא.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שאתה מבדיל בין החינוך העצמאי שכן לעומת מוסדות הפטור שלא.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה, לא אעז להגיד שהמנכ"ל יכול לטעות, אני רק שואל אותך, יכול להיות שאתה טועה בנקודה הזאת?

מיכאל מלכיאור: כי כשאנחנו דנו ביום חינוך ארוך ובהזנה, אז אמרו לנו שהחינוך העצמאי שזה כן כלול בתוך היום חינוך ארוך.

משה גפני: הבג"צ שדחה את ההזנה בבעיטה, כתב שהחינוך העצמאי- - -

מיכאל מלכיאור: בפנים, בפנים.

יולי תמיר: הרשתות בפנים והעמותות בחוץ.

מיכאל מלכיאור: אבל זה לא מה שאמר המנכ"ל.

מיכאל מלכיאור: אתה אמרת שהמוכר שאינו רשמי לא נכלל והמוכר שאינו רשמי כן נכלל, מה שלא נכלל זה מוסדות הפטור.

מיכאל מלכיאור: אתה טועה, פשוט, שמוליק.

שמואל אבואב: רק הרשתות.

מיכאל מלכיאור: הרשתות זה מוכר שאינו רשמי.

שמואל אבואב: המוכר שאינו רשמי זה כל השאר.

מיכאל מלכיאור: לא, זה מוסדות הפטור.

מיכאל מלכיאור: הרשתות, החינוך העצמאי מה שהוא שאל, הם כן כלולים.

מיכאל מלכיאור: אתה טועה, שמוליק.

שמואל אבואב: לא, זה לא נכון.

שמואל אבואב: המוכר שאינו רשמי זה קשת רחבה שלא נכלל.

שמואל אבואב: מה שהם מיסדו זה את הרשת של התורנית, מעין התורני ועצמאי.

מיכאל מלכיאור: ועצמאי, בדיוק לפני כן אמרת שעצמאי לא.

מיכאל מלכיאור: טוב, בסדר.

מיכאל מלכיאור: אלכס, בבקשה.

אלכס מילר: בישיבה האחרונה שדנו על התקציב, הוצג בפנינו מחקר שקשור למצב הכלכלי של אותם אנשים שבעצם לא מגיעים ל- 12 שנות לימוד או לתעודת בגרות, קרוב ל- 50% אם אני לא טועה.

אלכס מילר: המצב הכלכלי פשוט גרוע מאוד, גם בישיבה שניתנו, אנחנו דיברנו על נושא של הנשירה.

אלכס מילר: האם יש איזה שהיא התקדמות או שיקול במשרד החינוך להרחיב את החינוך חובה גם לכיתות י"א, י"ב, אני יודע שהרב מלכיאור יש לו הצעת חוק בנושא, נכון?

מיכאל מלכיאור: כן.

אלכס מילר: ואם כן – מה ההשלכות התקציביות בעצם במידה וזה יכלול את י"א ו- י"ב כחוק חינוך חובה.

יולי תמיר: אני בעד החוק הזה, אני חושבת שהעלויות שלו הן לא גדולות כי בסופו של דבר חלק גדול מהילדים נכללים וממומנים ואני, כשהחוק יגיע, הרב מלכיאור יודע, אני אתמוך בו, אני בעדו, אני חושבת שזה נכון.

רונית תירוש: הדיון הזה במאקרו, אני חושבת שהוא לא אפקטיבי משום שאנחנו מקבלים על הרבה מאוד אמירות כלליות, שמישהו מנסה כאן לרדת למיקרו ולשאול משהו ספציפי ולהבין במספרים, אז השרה אומרת – אין לי את זה כאן, אני אעביר לך.

רונית תירוש: בשביל זה היא הביאה חצי משרד לכאן, ביניהם את אנשי התקציבים בראשם עדי הרשקוביץ, כדי שייתנו לנו תשובה במקום, ברמת המיקרו.

רונית תירוש: זה הערה כללית שלי.

מיכאל מלכיאור: על זה נעשה ישיבה נפרדת.

רונית תירוש: אם אנחנו רוצים להציג את עצמנו לשר האוצר, ראוי שאנחנו נדע גם להצביע ברחל בתך, ומה שקורה פה זה ממש לא ברחל בתך.

רונית תירוש: התשובות מאוד ערטילאיות.

רונית תירוש: עכשיו לעניין עצמו.

רונית תירוש: אני שמחה לשמוע שהתקציב במגמת עלייה ואני מקווה שהוא לא במגמת עלייה רק בגלל תוספת חד-פעמית של אירועי הצפון, אבל בכל מקרה, אני שמחה.

רונית תירוש: ואם אנחנו במגמת עלייה, אז יש לי שאלה אחת מאוד מאוד גדולה.

רונית תירוש: כל ספר התקציב אל מול החזון והיעדים שהמשרד כותב שם ומביא בפנינו מצגות מהיום שאני זוכרת את עצמי כחברת כנסת בתוך הוועדה הזאת, אז ראיתי הרבה מאוד מצגות ובפועל, כשאני מנסה לתרגם את היעדים והמצגות, לראות את התרגום האופרטיבי שלהם בשטח, הדרך היחידה שלי זה ללכת לספר תקציב ולראות האם יש גיבוי תקציבי לאמירות היומרניות ומה שאני רואה לאורך כל הדרך שכל האמירות, אני אומרת – כל האמירות, אין להן שום ביטוי תקציבי, נהפוך הוא.

רונית תירוש: יש ירידה בכל סעיפי התקציב שנוגעים לכל היעדים שהמשרד הקציב לעצמו ואני אתן לכם כמה וכמה דוגמאות, ברשותך.

רונית תירוש: זו שאלה אחת שעכשיו יורדת למיקרו כי אני לא אוהבת לבזבז את זמני באמירות כלליות ובפועל לא לראות שום דבר מעשי ואני אתן דוגמה.

רונית תירוש: אם מדברים פה על קידום החינוך הטכנולוגי ואני באמת לוקחת דברים אקראיים, אני אומרת, כל יעד שתשים – תבדוק אותו בספר תקציב, יש ירידה.

רונית תירוש: קידום חינוך טכנולוגי, למשל, זה סעיף 27.06, יש ירידה של 15% משנת 2006 ל- 2007.

רונית תירוש: אני מזכירה לכם שהשרה הצהירה בגאווה שיש מגמת עלייה של תקציב, אז למה צריך להפחית, בוודאי כשמדברים על יעדי המשרד.

רונית תירוש: אני מצפה שתהיה הסטת תקציבים בתוך המשרד.

רונית תירוש: זה שיש בעמ' 29 תקציב תוספתי מהאוצר, כל התקציב, ההבדלים בין 2006 ל- 2007, אתם רואים אותם בסעיף תוספתי שבא מהאוצר וזה לא מה שצריך להוכיח שהמשרד מתכוון למה שהוא אומר.

רונית תירוש: כי אם אתה מתכוון למה שאתה אומר, תעשה סדרי עדיפויות בתקציב שלך, תעשה הסטה תקציבית פנימית, בוודאי לא כשמקצצים לך ואתה במגמת עלייה ותוכיח שאתה תעמוד בהבטחות שלך לציבור הרחב.

רונית תירוש: השרה, על-פי השקפת עולמה, לא חושבת שצריך להשקיע בחינוך היהודי בתפוצות, אפשר להתווכח אבל זו זכותה, באמת זו זכותה.

זבולון אורלב: אני לא בטוח, אגב, שזו זכותה.

רונית תירוש: OK, אז נתווכח על זה.

רונית תירוש: אבל מצד שני, היא אומרת באותה נשימה ומתהדרת בלימודי הדמוקרטיה והאזרחות של ילדי ישראל.

רונית תירוש: אני זוכרת גם שהיא תקפה את המשרד למה יש יחידת לימוד אחת.

רונית תירוש: כשאני הכנתי שתי יחידות לימוד אז היא זלזלה, אמרה – אני רק בעד חמש.

רונית תירוש: אני עוד לא רואה שהיא עושה חמש, הלוואי היא תעשה את השניים, שאני הכנתי עבורה, אני, אני והצוות לאזרחות.

רונית תירוש: אבל אני שואלת שאלה כזאת – אם לימודי האזרחות הם באין לידי ביטוי תקציבי בסעיף 24.18, אני רואה שם ירידה של 20%.

רונית תירוש: הכיצד?

רונית תירוש: הנה, במקום 24 מיליון 993 ב- 2006, יש לך 19 מיליון 749.

רונית תירוש: זו דוגמה אחת.

רונית תירוש: הגיל הרך, נכון ששמענו בתקופת הבחירות שהגיל הרך זה בכלל לא רק השרה מובילה, זה גם כל המפלגה מובילה?

רונית תירוש: אז הנה, העלאת האיכות המקצועית של כוחות ההוראה בחינוך בגיל הרך, ירידה של 25%.

רונית תירוש: זה סעיף תקציבי 23.08.

אלכס מילר: חבר הכנסת אלקין הפנה את תשומת לבי, כתוב שם חינוך לאזרחות ויהדות.

רונית תירוש: הכשרת גננות, סעיף 23.08 – כנ"ל.

רונית תירוש: ודבר אחרון שאני רוצה כי אני יכולה למנות, לא צריכה למנות, תיקחו כל סעיף מהיעדים בעמ' 27 – 28, תקבילו את זה לסעיפי תקציב, תראו שהכל בירידה.

רונית תירוש: אבל אני שואלת שאלה אחרונה, אי-אפשר היה להתעלם מהשלטים בחוץ כשהגענו פה לכנסת וראינו את השלטים של המכללות, את הקיצוץ.

רונית תירוש: תראו, בזמנו, היתה תוכנית עם האוצר, שמאחדים מכללות, בחלקן אף סוגרים ובגין המהלך הזה, שהוא מהלך כואב אבל הוא אולי נחוץ, בעיני הוא נחוץ, בגין המהלך הזה, יהיה גם קיצוץ בהלימה בקורלציה, במקביל למהלך.

רונית תירוש: מה קרה?

רונית תירוש: המהלך הזה של צמצום מכללות, איחוד מכללות, לא מתקיים, אבל הקיצוץ מתקיים.

מיכאל מלכיאור: צריך להגיד שה- 200 מיליון כבר קיצצו בשנתיים האחרונים, בלי לאחד אף מכללה.

רונית תירוש: אני אומרת דבר כזה, אני התחלתי בקיצוץ שהוא הסתמך על איחוד מכללות וזה דבר שכשאני עזבתי את המשרד, הם היו בתהליך.

רונית תירוש: הם היו בתהליך, המכללה הטכנולוגית עם מכללת הקיבוצים, הם הלכו לאיחוד, מכללת בית-ברל היתה תוכנית.

רונית תירוש: זאת אומרת אף אחד לא אמר – אני לא הולך לעשות את זה.

רונית תירוש: כשאני עזבתי את המשרד, זה היה, אי-אפשר מהיום למחר לעשות את התהליך.

רונית תירוש: נתנו להם את השנה הזאת לנהל את הנושא.

מיכאל מלכיאור: אבל הקיצוץ נעשה לפני זה.

רונית תירוש: הקיצוץ נעשה, זה קיצוץ מתמשך.

רונית תירוש: זה קיצוץ שהיעד שלו, היעד הסופי שלו נסמך על האיחוד הזה, זה נעשה, תראה, היה צד אחד שצריך להוריד את מספר התלמידים לשנה א' וזה עשינו אבל כל הקיצוץ הנגרר הזה והנגרר הגיע לפתחה של השרה והמנכ"ל, הוא היה צריך להיות מלווה באיחוד שמעולם, והיום כשעזבתי את המשרד לא נאמר שמפסיקים את ההליך, ואני יודעת שהפסיקו את ההליך.

משה גפני: על המנכ"לים אסור לדבר.

משה גפני: אני יכול לדבר על לימור לבנת, אני בשום אופן לא אדבר על רונית תירוש.

משה גפני: זה אני אומר בלי ציניות.

משה גפני: תקופת לימור לבנת היתה תקופה נוראה מבחינת משרד החינוך, ואני קיוויתי שאת תשני את זה, זה הכל.

משה גפני: ישבת פה ליידי.

מיכאל מלכיאור: הרב גפני, בגללך יש מי שלא מקבלים זכות דיבור.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מאוד מודאגים בשאלת המכללות.

אלכס מילר: בנושא של המכללות, אני העליתי את הנושא הזה לפני שנה בקשר למכללות להכשרת מורים.

אלכס מילר: אני אמרתי שאחד מהדברים שיכול להציע זה ולהכניס את הנושא של BA בכל המכללות, זה עזר במכללות להנדסה, זה פשוט יכול להעלות את הרמה.

שמואל אבואב: אני רוצה להשיב על כל חמשת השאלות.

שמואל אבואב: קודם כל, בואו נבין, כשנכנסנו למשרד, זה אחרי קיצוץ של שלושה וחצי מיליארד שקל, זה אחד.

שמואל אבואב: שתיים, לגבי הטכנולוגיה.

שמואל אבואב: אין בשום פנים ואופן קיצוץ בטכנולוגיה.

שמואל אבואב: מה שמוצג כאן זה התמיכות בהצטיידות של הטכנולוגיה, זה לא מצביע לא על שעות, לא על מגמות, לא על מדיניות ואני קובע בוודאות שהטכנולוגיה בשנת תשס"ז ו- תשס"ח, יתרחבו יותר מאשר ב- תשס"ו.

שמואל אבואב: לגבי ההערה של ההצטיידויות בטכנולוגיה, במסגרת התוכנית של ההצטיידות של המדע שאנחנו הכנסנו בצפון ובחיפה ובעוטף עזה, במשא ומתן המאוד אינטנסיבי שאנחנו מנהלים עכשיו עם אורט העולמי, תהיה תוספת להערכתי של קרוב לעשרה מיליון שקלים ב-תשס"ז בנושא של הצטיידות במעבדות בטכנולוגיה, בחטיבה ובתיכון.

שמואל אבואב: תשובה מס' 2.

שמואל אבואב: הערות לגבי הגיל הרך.

שמואל אבואב: האם הגיל הרך לא בתנופה?

שמואל אבואב: האם הגיל הרך לא בהתקדמות?

שמואל אבואב: בוודאי שכן.

שמואל אבואב: איך?

שמואל אבואב: אחד.

שמואל אבואב: בשנת תשס"ו היו כ- 500 גנים ביום לימודים ארוך, בשנת תשס"ז, קרוב ל- 1,400 גני ילדים ביום לימודים ארוך.

שמואל אבואב: זה לא שינוי?

שמואל אבואב: זה שינוי משמעותי.

רונית תירוש: דיברתי על העצמת הגננות שכתבתם.

שמואל אבואב: העצמת הגננות.

שמואל אבואב: כמות הגננות שנכנסות להשתלמות, בליבה, בהכנה לקריאה, במדע וטכנולוגיה, במתמטיקה, במורשת, בתוכנית מבטים, מעגן, כישורי חיים, זהירות בדברים, לא בר השוואה לעומת מה שהיה ב- תשס"ו.

רונית תירוש: אני רוצה לראות את זה בתקציב, אמירות זה לא אומר לי כלום.

שמואל אבואב: זה יבוא לידי ביטוי במסלול.

רונית תירוש: אין, יש קיצוץ.

שמואל אבואב: רונית, בואי, אני לא רוצה להתווכח.

רונית תירוש: קיצוץ בימי עיון והעשרת גננות.

שמואל אבואב: רבותיי, אפשר להגיד שיש קיצוץ, הרי מה התפקיד של ועדה, לראות אם מה שאנחנו אומרים פה אחר-כך מיושם הלכה למעשה ואני אומר שכמות הגננות שתלכנה להשתלמות בשנת תשס"ז ו- תשס"ח, בכל ששת המסלולים שאמרתי, זה הרבה יותר מאשר ב- תשס"ו.

שמואל אבואב: איך?

שמואל אבואב: איך?

שמואל אבואב: תסתכלו על התוכנית של הצפון, תראו שמה כמה כסף מוקצב להשתלמויות, כמה שיש להשתלמויות.

שמואל אבואב: לכן, גם בסעיף השלישי בגני הילדים, אנחנו נצייד 1,400 גני ילדים.

שמואל אבואב: בימים אלה קיבלו את הוואוצ'רים הרשויות המקומיות, במדע, בטכנולוגיה, בספרים.

שמואל אבואב: אנחנו מתקדמים בצורה משמעותית עם הליבה של גני הילדים.

שמואל אבואב: עשינו סבב של כל הגננות, מיקדנו את זה ואין לי ספק שהגיל הרך יקבל תנופה משמעותית גם בנושא של איתור ליקויי הלמידה של גיל חמש-שש בגני הילדים.

שמואל אבואב: אני רוצה לחזק את העניין של הארכת יום הלימודים, זה לא תוכנית שנתית תוספתית כתוצאה מהמלחמה בהארכת יום הלימודים באשכול אחד עד שש, זה בבסיס התקציב, תוספת של 46 מיליון שקלים הוספו השנה לבסיס התקציב של משרד החינוך לנושא של הארכת יום לימודים באופן קבוע ותדיר והוא לא מוכפף לתקציב תוספתי חד-שנתי בגלל הצפון.

יולי תמיר: תרשה לי משפט אחד רק, ודבר שהוא מאוד היה חשוב לי באופן אישי, הפעם נכנסו גם גני הילדים של החינוך המיוחד, אחרי ששנים קיפחו אותם ביום לימודים ארוך.

מיכאל מלכיאור: אם את זוכרת, אנחנו קיבלנו החלטה ועל זה ואתם נהניתם,

יולי תמיר: אנחנו יישמנו את זה פעם ראשונה שגני הילדים של החינוך המיוחד נכנסים ליום לימודים ארוך.

יולי תמיר: בעיני זה דבר שהוא מסר גם מאוד חשוב, הרבה מעבר ליישום.

שמואל אבואב: לגבי ההערה, האם האזרחות בנסיגה או בהתקדמות קדימה וצריך לשפוט את זה מה תהיה התוצאה בסוף תשס"ז ומה יהיה ב- תשס"ח.

רונית תירוש: לא זו היתה השאלה.

שמואל אבואב: להערכתי, בתוך שבועיים ימים, השרה תאשר את התוכנית.

רונית תירוש: איזו?

שמואל אבואב: התוכנית שמדברת על שלושה סעיפים באזרחות.

שמואל אבואב: סעיף מס' 1 – תוספת כיתות ט', שעתיים שבועיות בנושא של אזרחות.

שמואל אבואב: כמות כיתות ט' שלומדות היום זה 100 במספר, ב- 100 בתי-ספר, אנחנו נראה מה תהיה התוצאה, אחרי שהשרה תאשר את זה.

רונית תירוש: לפני שבוע ברדיו, בוטל.

שמואל אבואב: ברדיו יכול להיות מבוטל.

יולי תמיר: הרדיו מבטל.

שמואל אבואב: במשרד תהיה הרחבה.

מיכאל מלכיאור: מבטלים את הרדיו פה.

יולי תמיר: בעוד שבועיים נעשה מסיבת עיתונאים ונציג את כל התוכנית באזרחות.

יולי תמיר: המנכ"ל עשה עבודה מצוינת על העניין הזה, יחד עם לאה רוזנברג והצוותים המקצועיים.

יולי תמיר: אנחנו ניקח את כל החומרים האלה, אנחנו נציג את זה בצורה מסודרת, אם תרצו אחר-כך לקיים דיון נוסף, נשמח.

שמואל אבואב: אז השרה תאשר את זה ובעת שהיא תמצא לנכון היא תביא את זה.

שמואל אבואב: אני רק רוצה ברמה העקרונית לומר שאיגמנו משאבים ל- תשס"ז ול- תשס"ח.

מיכאל מלכיאור: יש לנו קוצר זמן.

מיכאל מלכיאור: תענה על נושא המכללות.

מיכאל מלכיאור: יש לנו, אגב, ישיבה מיוחדת על המכללות ביום שלישי.

שמואל אבואב: המכללות במצוקה רבת שנים, בשנים האחרונות קוצצו בהיקף משמעותי.

שמואל אבואב: מה בתחנת הזמן הזו?

שמואל אבואב: הגדרת הבעיה הקטנה ביותר שכרגע אנחנו מטפלים בה, הגדרת הבעיה היא קיצוץ של 38 מיליון שקל במכללות, 22 בביצוע במהלך השנה,

מיכאל מלכיאור: מאז שנכנסת לחדר זה כבר עלה ל- 39.

שמואל אבואב: למה?

מיכאל מלכיאור: כי ככה קיבלתי דיווח.

שמואל אבואב: אני מקווה שעד שאני אצא זה יחזור ל- 35.

שמואל אבואב: בכל אופן, הגדרת הבעיה היא כזו.

מיכאל מלכיאור: זה 22 מיליון פלוס 17.

שמואל אבואב: פלוס 15.

שמואל אבואב: אני אסביר.

שמואל אבואב: קודם כל, הגדרת הבעיה היא שיש קיצוץ בשנה הזו, בעת הזו, של 37, 38 מיליון שקלים במכללות.

שמואל אבואב: ישבנו עם המכללות ואני יודע שזה המעט שבמעט שבמעט שאפשר להקל.

שמואל אבואב: אנחנו צריכים להגיע לתוצאה שאנחנו מונעים את הקיצוץ שעוד לא נעשה, בהיקף של 15 מיליון במכללות.

יולי תמיר: אני רוצה רגע להסביר את העניין הזה.

יולי תמיר: אני ירשתי קיצוץ מתגלגל במכללות.

יולי תמיר: 200 מיליון קוצצו טרם זמני, כשבאתי לחוק ההסדרים הנוכחי היה קיצוץ של עוד 200 מיליון, 66 מיליון שקל בשנה כפול שלוש.

יולי תמיר: בהתמקחות עם האוצר, בלילה של התקציב והממשלה, הוצאתי את המחליטים שהחליטו על עוד קיצוץ של עוד 200 מיליון.

יולי תמיר: לא הצלחתי להוציא, מתוך ה- 200 מיליון האלה, חויבתי בקיצוץ של 22 מיליון.

יולי תמיר: זאת אומרת, לא הצלחתי להוריד את כל הקיצוץ, עשירית ממנו נשארה והושתה, אין לי דרך לטפל בה.

יולי תמיר: מעבר לזה, במסגרת קיצוצי הרוחב, היה קיצוץ נוסף.

יולי תמיר: הקיצוץ הזה, הוא הקיצוץ שהמנכ"ל דיבר עליו, אנחנו מנסים לטפל בו.

יולי תמיר: זה קיצוץ של האוצר ב- 22 מיליון.

יולי תמיר: השני הוא קיצוץ שהוא בתוך המשרד.

יולי תמיר: כידוע, הסברתי את זה למי שהיה בראשית הישיבה, שכל הקיצוצים נופלים על סל מאוד מצומצם של פעילויות, שם צריך לקבל החלטות קשות.

יולי תמיר: עכשיו, דרך אגב, אתה תגיד לי, אני אעשה לך מה שעשיתי, אספר לך סיפור, שנייה, יום אחד באו אלי אנשי החינוך המיוחד והשילוב לדיון שהיה מאוד קשה, דרך אגב, מזמינים אתכם, אנחנו נעשה, הולכים לעשות דיון מאוד גדול להעריך מחדש את כל העניין של החינוך המיוחד והשילוב, יש שם הרבה בעיות.

יולי תמיר: והם הלינו על איזה קיצוץ.

יולי תמיר: אמרתי להם – תראו, הנה הסכום שיש לי, גם נתתי נייר לכל אחד בחדר, אמרתי לו – תחליטו אתם איך לחלק.

יולי תמיר: אף פתק לא חזר אלי, דרך אגב, מיותר לציין.

מיכאל מלכיאור: כי זה לא האחריות של האנשים האלו.

יולי תמיר: ביקשתי את עצתם המוסרית.

יולי תמיר: איך הם חושבים שצריך, כשיש לך עשרה שקלים, לחלק בין לקויות שונות.

יולי תמיר: אני אומרת לך אותו דבר.

יולי תמיר: בסוף, חבר הכנסת אורלב, צריך להחליט איפה מקצצים כי אם הייתי יכולה לגזור את תקציבי מרצונותיי, אז זה לא היה נדרש.

יולי תמיר: אבל במצב הנוכחי, אני חושבת שאם אני יכולה לעזור למכללות כאן, זו חובתי קודם כל לפני דברים אחרים.

יולי תמיר: כשאתה שואל אותי למה אני מקצצת בפרויקט אחר?

יולי תמיר: זה כדי שיהיה לנו באיזה שהוא מרחב תמרון שהמנכ"ל יחד עם עדי יוכלו אולי לעזור לגורמים כאן, שבארץ סובלים מקיצוצים נמשכים והולכים ונשחקים.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד לגבי המכללות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רק נדון בזה בשבוע הבא, אני חושב שזה יהיה מוסכם פה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים להכין מורים שיהיו מורים ראויים.

מיכאל מלכיאור: אחרי שקיצצו 200 מיליון, לקצץ להם גם את ה- 22 מיליון הנוספים, זה פשוט אי-אפשר.

מיכאל מלכיאור: זה עבר כבר את הנקודה של קריסה.

מיכאל מלכיאור: הם סוגרים את כל החוגים שם.

יולי תמיר: היו לי שתי ברירות בערב התקציב, לקצץ 200 מיליון או 22 מיליון.

יולי תמיר: מה היית בוחר?

מיכאל מלכיאור: זה לא זה מול זה.

יולי תמיר: בין 22 ל- 200 מה אתה בוחר?

מיכאל מלכיאור: נעשה הכל ואני בטוח שהשרה תתמוך במגמה זו לבטל את ה- 22.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שהיא תתמוך.

יולי תמיר: אחד הדברים שאתם יכולים לעשות ופה אני מסכימה עם חבר הכנסת אורלב, הלא לא תוסיפו לי עשרה מיליארד לתקציב שאני צריכה.

יולי תמיר: אם תצליחו בהסתייגויות לבטל את הקיצוץ של 22 מיליון.

יעקב כהן: לדעתי, כשמדברים על נושא של תקציב החינוך, לא מתאים לי העיתוי והמיקום.

יעקב כהן: רבותיי, אי-אפשר, החינוך הוא בראש מעיינינו, לא יכול להיות שיושבים עם סטופר, יש כל-כך הרבה דברים וכל-כך הרבה דברים חשובים, אנחנו צריכים להקדיש לזה ישיבה ארוכה.

יעקב כהן: השרה מדברת שיש קיצוץ והיא אומרת תחליטו אתם מה לעשות בקיצוץ ואיפה לקצץ, אני מסכים אתה שזה החלטות קשות.

יעקב כהן: מה שאנחנו תולים תקוות ותלינו תקוות במדיניות של השרה שדיברה על שוויונות.

יעקב כהן: הדבר הראשון, אני חושב שהשרה צריכה לדעת, האות קלון הזה שיהיה קיפוח, שיהיה ילדים סוג א', סוג ב' וסוג ת', זה צריך להימחק ממדינת ישראל.

יעקב כהן: לא יכול להיות שאותם הילדים, אזרחים נאמנים למדינת ישראל, יקבלו תו קין, הבל, זה לא יכול להיות זה קלון בשבילנו.

יעקב כהן: מדברים על כמה כיתות בנו ב- ס"ו, זה לא היה הכל בסמכות השרה.

יעקב כהן: אם מדברים שלא בנו כיתות השרה לצערי עוד לא ראתה במה המדובר.

יעקב כהן: ילדים לומדים תחת כיפת השמיים! זה לא יכול להיות במדינת ישראל כזה דבר.

יעקב כהן: ילדים לומדים לא איפה שמסוכן, איפה שאין חשמל! חבל, אני קראתי לשרה ואני קורא לה עוד הפעם, תבואי תראי במה המדובר.

יעקב כהן: אותו הדבר אני רוצה לשבת עם השרה שהיא תשב בכובד ראש עם המנכ"ל, כולם, יש דברים מינימאליים, לא יכולים, אם מדברים על קיצוץ, זה צריך להיות אחיד.

יעקב כהן: לא יכול להיות קיצוץ, אם היה פעם תגבור יהדות שקיבלו 350 שקל שזה היום נסגר לגמרי, אני מדבר לתלמיד, 350 פר ראש, וזה עומד היום על 80 שקל, זה לא קיצוץ זה נקרא חסימה.

יעקב כהן: אם יש שסגרו במגזר הדתי יותר מהמקובל, זה עיוותים שאי-אפשר.

יעקב כהן: ואם השרה רגישה לזה וכך שמענו אותה בנאום הפתיחה שלה ולכל אורך הדרך וגם המנכ"ל, ומדברים על תיקון מעוות במגזר הערבי, אז אנא מכם, היהודים גם מגיע להם קודם כל לבדוק את זה.

יעקב כהן: ומה שאני קורא לך, בואי נבדוק את הקריטריונים, נשב בכובד ראש, אי-אפשר לעבוד עם סטופר, זה דברים מדי יקרים לנו ואני חושב שזה יהיה התפארת שלכם וזה יהיה מקור להצלחה.

יעקב כהן: ואני מברך אתכם כולם שתצליחו.

יולי תמיר: הצעתו מקובלת.

יולי תמיר: אנחנו נשב גם עם חבר הכנסת כהן וגם עם נציגיו, אבל צריכה להיות פה אמירה, תראו, העניין, ואני אומרת את זה לחבריי החרדים.

יולי תמיר: אם רוצים שוויון, השוויון צריך להיות ברמות הבסיסיות ביותר של השירותים שאנחנו נותנים.

יולי תמיר: זה כולל גודל כיתה, זה כולל מספר בתי-ספר שפותחים, וזה כולל כמובן תקצוב לילדים ולבנייה.

יולי תמיר: אם אתם רוצים ללכת אתי, ואני אומרת לכם את זה פה בצורה מאוד ברורה, אם אתם רוצים ללכת אתי למהלך של שוויון, הוא כולל גם את המשתנים האלה.

יולי תמיר: מה זאת אומרת?

יולי תמיר: זאת אומרת – גודל בית-ספר במגזר החרדי יהיה כגודל בית-ספר במגזר היהודי, הכללי, הממלכתי.

יולי תמיר: מספר המורים, מספר התלמידים, אופן פתיחת בית-הספר, החלטה שכר המורים, החלטה שלנו איפה פותחים ואיפה לא פותחים, הסעות, כל דבר.

יולי תמיר: רגע, סליחה.

יולי תמיר: אני רוצה לומר לך את ההבדל בעיני.

יולי תמיר: חבר הכנסת כהן, אני לא אתערב, מתוקף החלטת המדינה, אני לא אתערב בתכנים, אבל לא יכול להיות מצב וזה לדעתי כששואלים אותנו שאלות איך התקציב שלכם מחולק, לעומק, לא יכול להיות מצב שבחינוך העצמאי, בתי-הספר קטנים, הצפיפות קטנה והתנאים מחרידים, אני מסכימה אתך.

מיכאל מלכיאור: צפיפות גדולה, את מתכוונת.

יולי תמיר: לא, הצפיפות קטנה והתנאים מחרידים.

יולי תמיר: זאת אומרת, אם אתם רוצים שנלך אתכם למהלך משווה ואני בעדו, המהלך הזה יכלול שגודל כיתה יהיה גודל סטנדרטי.

שמואל הלפרט: אבל איך יכול להיות דבר כזה?

שמואל הלפרט: אם נניח ביישוב מסוים יש רק 25 או 30 תלמידים שרוצים ללמוד בחינוך מוכר, אז לא מגיע להם בכלל חינוך?

יולי תמיר: הכלל יהיה הכלל, יחול עליכם, תראו, אם אתם רוצים שוויון,

שמואל הלפרט: איך הנוהל בקיבוצים או ביישובים הקטנים?

יולי תמיר: אותו כלל, בדיוק רציתי לומר לך את אותו דבר.

יולי תמיר: יחול עליך הכלל שחל על יישובים קטנים.

יולי תמיר: אבל אתם יודעים כמוני וטוב ממני, שבאותו יישוב נפתחים מספר בתי-ספר.

יולי תמיר: אתם יודעים שאתם לא מתאמים את פתיחת בתי-הספר, אתם יודעים שהכיתות שלכם קטנות באופן משמעותי, אתם יודעים שאתם רוצים לתת יותר שעות ממה שמקבלים בחינוך הממלכתי.

יעקב כהן: אני לא רוצה שתתני לי יותר מהאחרים.

יולי תמיר: אני שמה לכם את זה פה על השולחן.

יולי תמיר: שוויון, לא אתערב בתכנים, עצמאות היא תכנית.

יולי תמיר: אתם רוצים שוויון מבני, בניית כיתות, תגמול, אתם תהיו שותפים לכל אבל תהיו באמת שותפים.

יעקב כהן: גם לערבים את אומרת ככה?

יולי תמיר: גם לערבים, בוודאי שאני אומרת את זה לערבים.

חיים אמסלם: היו מקרים שבאמת ההנמקות היו לא הגיוניות.

חיים אמסלם: אני רוצה להבין.

יולי תמיר: אני מוכנה, ואני אומרת את זה שוב.

יולי תמיר: אני מוכנה לשבת אתכם על הכללים איפה פותחים בית-ספר.

יולי תמיר: אבל לא ייפתח בכל מקום בית-ספר עם עשרה תלמידים ואז יבקשו ממני לתקצב אותו.

יעקב כהן: אם אין בית-ספר אחר?

יעקב כהן: מה את רוצה?

יולי תמיר: הכללים שחלים על ילדי מדינת ישראל, תראו, התקציב בסוף, ונפגעים מזה גם הילדים בחינוך הכללי, ממלכתי, וגם הילדים שלכם.

שמואל הלפרט: אבל אם יש ישוב קטן שיש רק 20 תלמידים.

שמואל הלפרט: אז מה, לא מגיע להם חינוך?

יולי תמיר: אני משיבה לך על דבריך.

יולי תמיר: אני מוכנה להיכנס אתכם להתדיינות על העניין הזה, אבל הכלל יהיה כלל ארצי, זאת אומרת, המצב הנוכחי שהתלמידים נפגעים כי אנחנו שמים שם פחות תשתיות אבל אתם מנסים, בצדק אולי מבחינת

יולי תמיר: כם, לפתוח עוד ועוד כיתות ועוד ועוד בתי-ספר, ובתי-הספר הם קטנים ושעות הלימוד הן לא פרופורציונאליות למה שמקבל תלמיד בחינוך הממלכתי ושכר המורים לא עולה בקנה אחד.

יעקב כהן: לא רוצים שתתני יותר.

יעקב כהן: יותר מאחרים לא רוצים.

יולי תמיר: יכול להיות, אז אתם לא רוצים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהצעת הצעה ראויה וטובה.

מיכאל מלכיאור: בואו תתכנסו, אנחנו מוכנים גם להיות שותפים.

מיכאל מלכיאור: תיכנסו ביחד, ככה, כמו שאת הצעת את זה, לדיון מקיף.

שמואל הלפרט: יש לימודים כאלה, למשל, בחינוך המוכר לומדים 80,000 תלמידים שנה שנייה לא מקבלים הסעות.

שמואל הלפרט: אז מדוע?

שמואל הלפרט: מדוע לא מגיע להם הסעות?

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא יכולים, אני חושב שהקדשנו לא מעט מהדיון הזה לחינוך החרדי.

שמואל הלפרט: שמה יש בעיות אמיתיות.

מיכאל מלכיאור: יש בעיות אמיתיות בכל מערכת החינוך במדינת ישראל, כולל בחרדי, אבל הקדשנו חלק גדול מהדיון בזה.

מיכאל מלכיאור: השרה מציעה בצורה פתוחה דיון מעמיק ויכול להיות אפילו שיגיעו להסכמות.

יולי תמיר: ודאי שיגיעו, אם רק יהיה נכונות.

רון חן: הרשויות המקומיות מקבלות שישה מיליארד שקל בערך ממשרד החינוך בשנה, כלומר כ- 22% מהתקציב הכולל של משרד החינוך.

רון חן: הקיצוצים שבוצעו עד שנת 2005 כולל, הושתו על השלטון המקומי מתוך הקיצוצים 33% ומעלה.

רון חן: מיליארד שקל מתוך 2.7, אפילו 36%.

רון חן: כלומר, למעלה מפי 1.5 מאשר הקיצוץ הממוצע.

רון חן: באנו למשרד האוצר בטענה, יושבים פה נציגיו, באנו למשרד החינוך.

רון חן: כל אחד שולח אותנו לשני.

רון חן: משרד האוצר אומר – משרד החינוך עשה קיצוצים פנימיים ולא נכון מה שנאמר פה שלא נעשו קיצוצים בשכר כי בעובדי מינהל בחינוך קיצצו לנו 13% - 220 מיליון שקל.

רון חן: בינתיים התקציב גדל ב- 2006 ו- 2007 פחות או יותר בצורה שווה, וחלקו של השלטון המקומי נגרע.

רון חן: נגרע מפני שכל תשלומי העברה שאינם שכר מוקפאים מאז שנת 2002, בהסעות קיבלנו עדכון חלקי בלבד, בבינוי כיתות קיבלנו עדכון חלקי אבל חתמנו על הסכם.

רון חן: כל התשלומים פר תלמיד ופר כיתה בעל-יסודי מוקפאים חמש שנים, יש בתי-ספר שאומרים לתלמידים – תבואו עם נייר טואלט, כי אין לנו כסף לזה.

מיכאל מלכיאור: איפה אומרים לתלמידים לבוא עם נייר טואלט?

מיכאל מלכיאור: באיזה בתי-ספר?

רון חן: בבתי-ספר.

רון חן: אין לי כרגע רשימה של רשויות ובתי-ספר.

קריאה: בתל-שבע למשל.

רון חן: אני מדבר במאקרו, אני שומע את זה הרבה את הדברים האלו, אני לא אומר סתם.

רון חן: נושא של שיפוצים, בטיחות, מה שנקרא, וחידוש מבנים, עוד פעם קוצץ.

רון חן: הנושא של שיפוצים, בטיחות וחידוש מבנים, קוצץ עוד פעם ומתוך זה מסתבר שיש גם כמה עשרות מיליונים שהולכים לנגישות שזה דבר חדש אבל זה קוצץ ועוד מתוך זה לוקחים עוד, קוצץ בעוד כ- 50% נדמה לי, ידידי המנכ"ל בטח יעדכן בזה.

רון חן: השאלה היא – איפה חלקו של השלטון המקומי בתוספת?

מיכאל מלכיאור: התמונה ברורה.

מיכאל מלכיאור: חשבתי ששלחתם נציג שלכם להיות מנכ"ל משרד.

רון חן: הוא מכיר את כל מה ששאלתי.

שמואל אבואב: קודם כל, הוא הזכיר, הוא פתח את ספר הזיכרונות והוא העלה מן הנשכחות את קיצוצי העבר, הוא לא התכוון שהקיצוצים היו בשנה הזאת.

שמואל אבואב: לשלטון המקומי קוצץ בעבר, עד כניסתנו, בין 575 ל- 600 מיליון שקלים, בהערכה.

שמואל אבואב: שתיים, אנחנו, מכניסתה של השרה, היה עד אז 70 מיליון שקל לשיפוצים של בתי-ספר ברשות המקומית, הגדלנו את זה ל- 140 מיליון שקל.

שמואל אבואב: מ- 70 ל- 140.

שמואל אבואב: אנחנו.

שמואל אבואב: בשנת התקציב הזו, שמנו, בקיץ הזה, עד סוף 2006, 140 מיליון שקל.

שמואל אבואב: בשנה שעברה היה 70.

רון חן: ב- 2007 יש 48 מיליון.

שמואל אבואב: רבותיי, נכנסו לתפקיד לפני חמישה חודשים.

שמואל אבואב: לפני חמישה חודשים היה 70 מיליון שקל לשיפוצים, שמנו 140 מיליון שקלים.

שמואל אבואב: ניפגש בסוף 2007 ונראה מה יהיה.

שמואל אבואב: הדבר השני, ובצדק, לרשויות יש כסף לא בגלל משרד החינוך, קיצצו להם ממשרד הפנים את התקציבים.

שמואל אבואב: לכן, בתוספת של 130 מישרות לפסיכולוגים בחיפה והצפון, שחררנו אותם מה- Matching.

שמואל אבואב: אנחנו מממנים 100% משרה.

שמואל אבואב: דבר שלישי, יש עדכון, הנושא השלישי זה הנושא של ההסעות.

שמואל אבואב: יש קושי לרשויות כי קיצצו להם, אז יש עדכון במחירים, יש חוסר בכספי הסעות.

שמואל אבואב: אנחנו נראה, בוודאי, שהקיצוצים פגעו.

שמואל אבואב: לא מצפים מאתנו שבשנת 2007 אנחנו נגשר על כל הקיצוצים שהיו.

שמואל אבואב: הדבר הרביעי שהוער כאן זה לגבי הנגישות.

שמואל אבואב: התקציב שמיועד לנגישות כדי לפתור את הבעיה של הנכים במוסדות החינוך זה קרוב ל- 20 מיליון שקל, זה גם תקציבים שלא היו בשנות העבר, אני יודע שצריך יותר, אבל רבותיי, מהסד התקציבי העצום שבו אנחנו נמצאים, הרי שלושה וחצי מיליארד שקל, זה,

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהתשובה היתה מאוד ברורה.

יואל חסון: יש כאן עניינים של מדיניות שהייתי רוצה לדבר עליהם ולשמוע מהשרה בעניינים האלה.

יואל חסון: קודם כל, נתחיל בעניין של ההשכלה הגבוהה.

יואל חסון: אני קיבלתי את המכתב שלך שבו פירטת את הנושא של הוועדה להשכלה גבוהה וכל העניין הזה.

יואל חסון: אני חושב שאם יש משהו שניתן ללמוד מהקדנציה הקודמת שהתעסקה בכמה רפורמות שלדעתי ברובן היו חיוביות, היתה שלא תקשרו, לא תקשרו עם אלה שהרפורמות היו אמורות להשפיע עליהם ואני חושב שהעניין כאן שהסטודנטים הם לא חלק מהוועדה המרכזית של ההשכלה הגבוהה זה משהו שאני לא מבין אותו.

יואל חסון: אנחנו דיברנו על זה באיזה שהיא הזדמנות, אני אשמח שתסבירי את זה שוב כאן, אבל אני באמת חושב, ואת הסברת לי שאת רוצה לשים אותם בתת-ועדה, העניין כאן, יכול להיות שאגב זה יהיה מאוד פרקטי ויכול להיות שבסוף הם ישיגו את מטרותיהם גם דרך תת הוועדות, אני לא יודע, זה ימים יגידו אם זה יגיע לכאן ואז נדע.

יואל חסון: העניין הוא שגם ברמת האווירה, זה נראה כל-כך, למה היינו צריכים ואנחנו צריכים על עצמנו היום את המסע הציבורי הזה שהסטודנטים יוצאים אליו ואנחנו צריכים את העימות הזה, למה את צריכה בכלל את העימות הזה?

יואל חסון: אני חושב שאת היית צריכה כאן כשרת החינוך ואני חושב שהיית מקבלת כאן גיבוי מוועדת החינוך, לעמוד גם מול כל הגורמים שהתנגדו לשילובם של סטודנטים בתוך העניין ופשוט להתעקש על זה ואם ניתן עדיין לתקן את זה ולו בגלל האווירה.

יואל חסון: אני לא יודע אם תת-הוועדה, זה הולך לספק את הסטודנטים או לא, אני חושב שאנחנו לא צריכים את המאבק הסטודנטיאלי הזה היום.

יואל חסון: אני חושב שאת צריכה להגיע להידברות עם הסטודנטים ולשכנע את הממשלה או את אלה שדיברת אתי עליהם שהתנגדו לעניין,

מיכאל מלכיאור: השאלה ברורה.

יולי תמיר: אני שמחה על השאלה הזאת.

יולי תמיר: קודם כל, אני נמצאת בהידברות אתם, אני נפגשת איתם, אתמול, היום, אני בפגישות אתם.

יולי תמיר: היתה התנגדות גורפת של האוצר לעניין הזה.

יולי תמיר: שר האוצר ממפלגתך, אשמח אם תושיט יד ותסייע בעניין הזה.

יולי תמיר: אני, מבחינתי, מי שרצה להכניס את הסטודנטים לוועדה הייתי אני.

יולי תמיר: היינו, יש שלושה מכוננים לוועדה, אני הייתי בעמדת מיעוט.

יולי תמיר: שני האחרים הם חברים במפלגתך, בכירים וחשובים.

יואל חסון: מי זה השני?

יולי תמיר: ראש הממשלה.

יולי תמיר: בכיר, לכל הדעות, ודרך אגב גם מסייע לי רבות, וזו הזדמנות להגיד לו תודה, אני עובדת אתו בשיתוף פעולה מלא.

יולי תמיר: בעניין הזה היתה מחלוקת.

יולי תמיר: אני רציתי שהמכללות, לא רק האוניברסיטאות, שהמכללות, שנציג המכללות ונציג הסטודנטים ונציג הוועדה הבין סנאטית יהיו חברים בצוות ההיגוי.

יולי תמיר: היה על זה ויכוח עד כדי פיצוץ, לילה לפני שזה נחתם, אמרו לי – הוחלט.

יולי תמיר: שניים נגד אחד.

יולי תמיר: אני אשמח אם זה ישתנה גם היום.

יולי תמיר: המזער הוא שהסטודנטים ונציגי המכללות יהיו בכל ועדות המשנה שהם בעצם אלה שיעשו את העבודה.

יולי תמיר: הדיון הזה מתקיים, אני, יש ויכוח גם עכשיו על זה, עדיין לא השגתי את מה שרציתי, גם זה לא רוצים וגם על זה אני מנהלת ויכוח.

יולי תמיר: אני חושבת שהסטודנטים נחפזו מדי כי הם יודעים שהיחידי מתוך הוועדה שנאבק על זה שהם יהיו מיוצגים זו אני, כי אני מסכימה עם עמדתך.

יולי תמיר: אני מקווה שכתוצאה מהוויכוח שמתנהל כרגע, מעמדם בוועדות המשנה יהיה כזה, בכולם, דרך אגב, אני רוצה שהם יהיו חברים בכל ועדות המשנה, כי אני חושבת שיש להם מה להגיד על מכלול הנושאים, מעמדם יהיה כזה שייתן להם עמדה טובה להשפיע ואני חושבת שכך יהיה.

יואל חסון: דנו כאן, הנושא של המקלוט, אם תוכל להתייחס לזה אחר-כך, מקלוט מוסדות חינוך.

יואל חסון: אבל הדבר החשוב שאני מאוד הייתי רוצה שב- 2007 תהיה שנת המהפכה בעניין הזה, זה אחת ולתמיד להסדיר את עניין תנועות הנוער בישראל.

יואל חסון: אני חושב שמה שקורה שכל שנה נושא תנועות הנוער עולה פעם אחרי פעם והם ככה מתדפקים על דלתנו, זה דבר נורא ביותר.

מיכאל מלכיאור: הם מבינים את השאלה שלך.

יולי תמיר: אני שמחה גם על השאלה הזאת.

יולי תמיר: בפעם הראשונה מזה הרבה מאוד שנים, עניין תנועות הנוער נכנס לבסיס התקציב.

יולי תמיר: אחת הבעיות וגם השנה היתה לנו בעיה כזאת, כיוון שהכסף היה כסף קואליציוני ואני כאמור לא רוצה כספים קואליציוניים, לא יעשו לי טובות ולא יתנו לי כספים קואליציוניים, שייתנו לי כספים בבסיס התקציב.

יולי תמיר: אני עשיתי מעבר גדול, הכסף נכנס השנה עוד 29 מיליון לבסיס התקציב,

קריאה: כמה מתוך זה לתנועות וכמה לשנת שירות?

יולי תמיר: לא לשנת שירות.

יולי תמיר: התקציב הוא כזה – פעם ראשונה 20 מיליון ל-ש"ש עוגנו בחוק ובסיס התקציב, זאת אומרת אפשר להתחיל לטפל בזה מהיום הראשון של 2007 ברגע שהתקציב עובר לתקציב תנועות הנוער נוספו עוד תשעה מיליון, לתקנת תנועות הנוער, ואנחנו נגיע בסוף עד לכמה?

אדי הרשקוביץ: גדלנו ב- 50% ריאלי מ- 2006 ל- 2007.

יולי תמיר: בבסיס.

יולי תמיר: אם אתה שואל, דובר פה על העדפותיי.

יולי תמיר: סליחה, לא לא, עדי, אתה טועה.

יולי תמיר: בתקנה של תנועות הנוער, גדלנו מאפס ל- 20 בתקנת ה- ש"ש בבסיס ובתקנת תנועות הנוער בסוף יהיו לנו 48 מיליון בבסיס.

יולי תמיר: זאת אומרת, נאמר פה כן העדפות, לא העדפות, הלכנו לפי העדפות שלנו, אחת ההעדפות המובהקות שלי היא זו, היא סודרה בבסיס, תקנת תנועות הנוער נחתמה, תקנת ה- ש"ש שונתה ונחתמה, זאת אומרת שבשנה הבאה העניין של תנועות הנוער יהיה מטופל בצורה מהותית.

יוסי וסרמן: התקציב הנוכחי הוא לא תקציב בשורה למערכת החינוך לא באשמת השרה הנוכחית אלא זה המצב היה קיצוץ גדול, כולנו יודעים את הסיבות, כולנו יודעים איפה אנחנו נמצאים עכשיו.

יוסי וסרמן: על-מנת שיהיה תקציב בשורה למערכת החינוך, הממשלה צריכה לקבל החלטה להשקיע במערכת החינוך כפי שעשו במדינות אחרות ואנו, ארגוני המורים, שני ארגוני המורים, מוכנים להיות שותפים מלאים לשרה בכל מאבק ובכל הליך שהיא תעשה על-מנת להביא לכך.

יוסי וסרמן: נקודה מס' 2.

יוסי וסרמן: אסור לקצץ ולו שקל אחד מהמכללות, המכללות מכשירות את המורים, את המורים העתידיים של מדינת ישראל ואנחנו רוצים שהם יהיו המשובחים והטובים ביותר.

יוסי וסרמן: לכן, אסור לקצץ מהמכללות וצריכים למצוא דרך איך לא מקצצים מהמכללות.

יולי תמיר: אני רוצה להודות למורים על שיתוף הפעולה.

יולי תמיר: אני חושבת שבאמת, עם כל הקשיים ויש קשיים אדירים שפתחתי את דבריי בהם, העובדה שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא ובתיאום מלא וגם את המאבקים מנהלים בשיתוף פעולה מלא, יוצרת במערכת החינוך אווירה אחרת ואנחנו יודעים להעריך את זה שבקושי ובטוב אנחנו ביחד בעניין הזה.

יולי תמיר: אני מאמינה אמונה שלמה שהאינטרסים של ארגוני המורים הם חופפים לאינטרסים שלי וזה להפוך את מערכת החינוך לטובה יותר.

חיים אמסלם: אני באמת רוצה להמשיך את הדברים של כב' השרה כי ההתרשמות שלי ממספר המקרים, אמנם לא רב, שכן היה לי עניין ודרישות לשיתוף פעולה מצד משרד החינוך, אז באמת מרגישים שיש אווירה של נכונות ללכת לקראת.

חיים אמסלם: אני לא אומה שזה סוגה בשושנים ואני לא אומר שאנחנו באנו על סיפוקנו, אבל אני מאוד שמח על מה ששמעתי מקודם מצד השרה ואני חושב שבאמת יהיה צורך באמת לעשות שולחן עגול, לשבת יחד כל הנציגים של המגזרים, יכול להיות שלא נגיע בכל הדברים לעמק השווה, אבל אני רוצה להאמין שבמספר, במרבית המקרים, יימצאו פתרונות שיניחו את הדעת ושהתחושה המתמשכת של קיפוח הזרמים של המגזרים החרדיים, התחושה הזו תפחת.

חיים אמסלם: תודה.

יולי תמיר: נשמח מאוד.

יולי תמיר: בשמחה.

אביטל אפל: אני מארגון בטרם לבטיחות ילדים.

אביטל אפל: אנחנו יודעים מדו"ח שרק פרסמנו לאחרונה שכ- 185,000 ילדים מגיעים מדי שנה לחדרי המיון וכ- 170 ילדים נהרגים.

אביטל אפל: אם לא יהיה שינוי משמעותי בתפישת נושא הבטיחות במערכת החינוך, אנחנו נמשיך לראות את הנתונים האלה גם בשנים הבאות.

אביטל אפל: אגב הנתונים, אנחנו יודעים שבמערכת החינוך ישנו תת-דיווח מאוד משמעותי ובעיה של רישום הפגיעות שמתרחשות במוסדות החינוך וכל עוד לא יהיה מידע אמין ומלא כיצד הילדים נפגעו, היכן הם נפגעו וממה, לא תהיה מניעה אמיתית.

אביטל אפל: הייתי רוצה לדעת כיצד, איזה ביטוי תקציבי יש לנושא הבטיחות השנה לעומת השנה הקודמת.

שמואל אבואב: נתחיל במקלוט.

שמואל אבואב: החוסר במקלוט שגמרנו אותו עכשיו בחיפה, צפון ועוטף עזה, איפה שכרגע המצב הביטחוני הוא חמור, הוא חוסר של 375 מיליון שקלים בערך, בערך כ- 23% של חוסר בפערי מקלוט.

שמואל אבואב: זה נובע משלוש סיבות, סיבה אחת זה בתי-ספר שנבנו בשנות העבר בלי הקריטריונים של היום, שהם היו אז קריטריונים הרבה יותר מרווחים, הסיבה השנייה, בתי-ספר שנבנו בעבר עם מספר ילדים מצומצם על ציר הזמן הם גדלו והתרחבו ולא הוסיפו את המקלטים והדבר השלישי זה מוסדות שבהם הם בקרוואנים וכל מיני מקומות כאלו שזה בעיה.

שמואל אבואב: אז זאת הגדרת הבעיה, זה ההיקף התקציבי, אין לזה פתרון תקציבי, שלא נשלה את עצמנו.

שמואל אבואב: בקשר לנושא של פגיעות.

שמואל אבואב: בשנה נפגעים בערך כ- 10,000 ילדים.

שמואל אבואב: שיטת הדיווח היא כדלקמן.

שמואל אבואב: אני מדבר רק על בתי-ספר כרגע.

שמואל אבואב: זה מחולק באופן הבא – מקום הפגיעה, אם זה בחצר, בשירותים, במסדרון, בהסעות, בדרך לבית-הספר.

שמואל אבואב: הדבר השני זה השעה, כי גם היא מאוד משמעותית.

שמואל אבואב: דרך זה עלינו שהבעיה היא בהפסקות.

שמואל אבואב: הדבר השלישי זה הסיבות, מה כתוצאה מליקויים, מסביבה, שגרמה ומה כתוצאה מהתנהגות.

שמואל אבואב: יש את הפילוח המסודר של שנת תשס"ו.

אביטל אפל: אנחנו רואים את זה ממחקרים שכמה ילדים הגיעו לחדרי מיון וכמה בעצם מדווח עליהם במערכת החינוך.

אביטל אפל: זה לא 10,000 ילדים.

שמואל אבואב: אמרתי מה שיטת הדיווח במשרד, מה יש לנו, מה מסד הנתונים.

שמואל אבואב: מה שאת מדברת זה 24 שעות ביממה, לא נגעתי בזה.

שמואל אבואב: אני נגעתי רק במה שקשור לבתי-הספר.

שמואל אבואב: עכשיו בואו נדבר על התקציבים ומה הולך.

שמואל אבואב: אל"ף, הסברתי על מסד הנתונים, איך זה בנוי.

שמואל אבואב: אפשר לשנות את זה אבל הסברתי איך זה קיים, מקום, סיבה, שעות.

שמואל אבואב: הדבר השני זה לגבי התקציב.

שמואל אבואב: בשנה הזו ישנה תוספת של 40 מיליון שקלים לנושא של זהירות בדרכים.

שמואל אבואב: זה הרחיב את מספר הגנים שלא הביאו את זה לידי ביטוי, זה בתחנות של בתי-הספר היסודיים והתיכון.

שמואל אבואב: אנחנו מנסים לראות האם אפשר בהרחבה של התוכנית של זהירות בדרכים לכלול גם הגברת המודעות למוגנות של הילדים וזה אנחנו מנסים לעשות והדבר האחרון זה השתלמות רחבת היקף של הכשרת מורים בכדי להעביר את התוכניות האלה.

זבולון אורלב: פורסם שהממשלה אישרה השבוע 400 מיליון שקל בעבור פרויקטים בנגב שמתוכם האוצר נותן 150 ומשרדי הממשלה 250 ובין הפרויקטים גם יש נושאי חינוך כמו הקטנת מספר ילדים, בניית כיתות וכדומה.

זבולון אורלב: שאלתי, בתקציב שמשרד החינוך נותן, הוא מקבל תוספת, זה בא על דברים אחרים?

חגי אורן: אני רוצה להגיד דבר קצר, בעיקר לחברי הכנסת, מקווה שתכוונו לראש הממשלה.

חגי אורן: הולכים להצביע על תקציב שבסופו של דבר, על-פי ה- OECD שהוצג פה יורד 20% בהוצאות לתלמיד של המדינה.

חגי אורן: בסך-הכל, בכללי, ירידה בשנים האחרונות, לא השנה, במהלך השנים האחרונות מאז 99.

חגי אורן: זה דבר אחד.

חגי אורן: הדבר השני, תשלום על בגרויות.

חגי אורן: בחוק ההסדרים כתוב שלשרה מותר לגבות כספים, למרות שבג"צ החליט לא, זה שנוי במחלוקת מה בג"צ החליט.

חגי אורן: אבל למרות שבג"צ החליט הפוך, אם שרת החינוך ואם שר האוצר וראש הממשלה יחליטו שהם רוצים לגבות כדי שלמערכת החינוך ייכנסו יותר כספים, אנשים ישלמו לבגרויות וחלק לא ייגשו לבגרויות בגלל הדברים האלה.

מיכאל מלכיאור: אגב, השאלה האחרונה עוד יבוא לדיון פה בוועדה, עוד לא הגיע.

מיכאל מלכיאור: בחוק ההסדרים, בפיצול.

מיכאל מלכיאור: עוד לא הגיע בכלל לכלל דיון.

יולי תמיר: אני אענה בקיצור וגם אגיד משהו לסיכום, אם תרשה לי.

יולי תמיר: הדבר הראשון, חגי, הבג"צ לא החליט שאסור, הוא רק אמר – תסדירו את זה בחוק.

יולי תמיר: עכשיו, אנחנו מנסים לבנות איזה שהוא מודל אחר, אנחנו נציג את זה גם בפניכם על-פי הבסיס בכלל של שיתוף הפעולה עם מועצות התלמידים שאני מייחסת להם חשיבות גדולה, גם העניין הזה יבוא לשולחן העגול שלנו.

יולי תמיר: לחבר הכנסת אורלב, אנחנו קיבלנו תוספת תקציב לדרום, לא מאוד גדולה, נדמה לי 43 מיליון שקל, תוספת לפרויקט הדרום שיתקבל מתוך ה- 150 מיליון שחולקו כתוספת, אנחנו קיבלנו נדמה לי 48.

זבולון אורלב: מול ה- 150 משרדי הממשלה צריכים לתת 250.

יולי תמיר: ה- 250 הם בתקציב.

יולי תמיר: הם חלק מהתקציב.

יולי תמיר: 40 החדשים,

זבולון אורלב: כלומר, לוקחים, צובעים דבר,

יולי תמיר: חלק מהפעילות, אני רוצה להחזיר אותך ובזה אני גם אגיד לך את הסיכום והפתיחה של דבריי.

יולי תמיר: יש תוספות ניכרות לפעילות.

יולי תמיר: אני אומרת שוב, בסדר גודל של 750 מיליון שקל, שזה לא מעט אחרי שנים של קיצוצים אכזריים.

יולי תמיר: התוספות האלה הן לצערי ועל כך אני גם ביקשתי שתשאלו את שר האוצר, הן לא בבסיס.

יולי תמיר: אני הייתי שמחה ל- 750 מיליון בבסיס.

יולי תמיר: קיבלנו אותם, זה מאפשר לנו פעילות ב- תשס"ז ו- תשס"ח יותר נרחבת ממה שהיה בעבר, שלא כולה משתתפת בספר התקציב, הסברתי את ההבדל בין השנה הזו לשנים קודמות.

יולי תמיר: אנחנו בהקשר הזה נעשה פעילויות באמת בהיקפים מאוד רחבים בפריפריה וזה משמח אותי כי הפריפריה הרבה שנים היתה מוזנחת והעובדה שאנחנו מפנים היום את התקציבים לצפון ולדרום, היא עובדה נכונה והעובדה שבראש סדר העדיפויות שלנו, אותן אוכלוסיות שבמשך שנים נפגעו מהאפליה, זה משמח אותי.

יולי תמיר: אני לא שבעת רצון מסך-הכל התקציב, הסברתי בראשית הישיבה מה החסכים והחסרים האמיתיים שנגזרים משנים של קיצוצים שאנחנו מנסים להדוף אותם ולחפות עליהם ואנחנו זקוקים לעזרתכם לשני דברים, כדי שהתקציב הבא, התוספות תהיינה בבסיס, כדי שתהיה הבנה באוצר שתהליכים חינוכיים הם רב שנתיים ולא חד שנתיים ולכן צריך להמשיך ולתת את הכסף הזה באופן מתמשך ויותר מכל דבר אחר, המסר שאני רוצה שהוועדה הזאת, שאלתם אותי, תיתן לאוצר, הוא המסר של התקדמות אמיתית במשא ומתן עם המורים.

יולי תמיר: שהאוצר יבין שבזה תלויה מערכת החינוך.

יולי תמיר: אם תהיה נכונות ופתיחות מצד האוצר ואני יודעת שיש פתיחות מצד הארגונים ויש היום, אני חושבת, מתווה נכון ללכת, אם תהיה פתיחות ונחתום בשנה הזאת על הסדר עם המורים, אנחנו נגיע לכאן בשנה הבאה עם משהו אחר לגמרי.

יולי תמיר: אם לא יהיה, נמשיך לדשדש באותו מקום.

יולי תמיר: אז יש בקשה אחת מהאוצר, מכל בקשה אחרת, שיבוא למשא ומתן הזה בראש פתוח.

יולי תמיר: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: זה ודאי ובוודאי שנעביר, כי זה תפקידנו.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה גם להגיד, אנחנו לא סיימנו, ודאי ובוודאי שצריך דיון מעמיק, יש גם הרבה מאוד שביקשו פה לדבר מכל הכיוונים, אנחנו רק שאלנו שאלות, יש לנו דעות ועמדות והרבה מאוד מהנושאים עלו כבר פה בוועדה ואתם מקבלים את התגובות מאתנו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מצפים לשיתוף פעולה יותר הדוק עם הוועדה בנושא הזה ואנחנו בהחלט נעלה ביום שני את כל הדברים בכל חומרתם וכובד משקלם כי אנחנו חושבים שעתיד מדינת ישראל תלוי בדבר הזה ולכן אני מודה לכם, לשרה ולמנכ"ל, על ההשתתפות היום.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שנעשה עוד לפני התקציב ישיבה מעמיקה לגבי זה, אז נקרא לכם בחזרה.

מיכאל מלכיאור: תודה לכולכם.

יולי תמיר: תודה לאנשי המשרד שבאו ונתנו לנו את כל הסיוע.