ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 89, 2006-11-28 10:00

מיכאל מלכיאור: אני חוזר על דבר שניסיתי לרמוז לו אתמול לגבי דיונים מהירים.

מיכאל מלכיאור: יש דיונים מהירים ודיונים שאנחנו מקבלים שהם לא על סדר היום.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש מכם, אנחנו לא מגיעים לנושאים שהבטחתי מזמן מכיוון שכל פעם מפילים עלינו כמה דיונים מהירים וכמה נושאים נוספים.

מיכאל מלכיאור: יש לנו חקיקה שאנחנו חייבים לטפל בה, ויש לנו הצעות לסדר שהתקבלו במליאה שאנחנו חייבים לדון בהן, וגם לזה אנחנו לא מגיעים.

מיכאל מלכיאור: כמובן, זכותו של כל אחד לעשות.

מיכאל מלכיאור: קשה לנו להוסיף 6-7 דיונים כל שבוע, אלא אם כן נוסיף ישיבות גם בימי חמישי.

מיכאל מלכיאור: לי לא אכפת, אבל בדרך-כלל חברי הכנסת לא כל-כך אוהבים את זה.

מיכאל מלכיאור: האפשרות שלנו לפעול ולתכנן מצטמצמת.

מיכאל מלכיאור: בוועדות אחרות עושים דיונים מהירים, אבל מקסימום חצי שנה רק בשביל לצאת ידי חובה, ואני לא אוהב לעשות דיונים בשביל לצאת ידי חובה, אני אוהב להיכנס לעומקם של נושאים ולנסות לפתור אותם או לפחות לקדם אותם.

מיכאל מלכיאור: זאת המטרה.

מיכאל מלכיאור: היום נדבר על תלמידי תיכון שנתונים בסכנת נשירה מהלימודים.

מיכאל מלכיאור: זה התחיל מהמגזר הערבי, אבל אנחנו נדבר גם על מגזרים נוספים.

מיכאל מלכיאור: במיוחד במגזר העולים יש בעיה עצומה.

מיכאל מלכיאור: ארגונים שעובדים עם נוער בסיכון מדווחים ש-45% מהעולים נושרים מהלימודים.

מיכאל מלכיאור: זה מספר שקשה לתפוס.

מיכאל מלכיאור: יש לנו מחקר על עולים, אבל לגבי נושא – יש מחקר על זה?

ג'מאל זחאלקה: יש, של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

מיכאל מלכיאור: נפתח את הדיון.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: ההצעה היא של חבר הכנסת ברכה ושלי.

מוחמד ברכה: הנשירה ממערכת החינוך היא תופעה שמלווה את המערכת כל הזמן, זאת תופעה ידועה.

מוחמד ברכה: שיעור הנשירה נע בין 4.5%-4% בגילאי תיכון בעיקר.

מוחמד ברכה: לפני שבועיים התפרסמו בכלי התקשורת נתונים מאוד מדאיגים ברמה הארצית כי מדובר ביישובים ששיעורי הנשירה בהם הם למעלה מ- 10%, ומדאיגים בקרב הציבור הערבי וכמובן, באותם מקומות שרוח משרד החינוך לא הגיע אליהם.

מוחמד ברכה: מדובר בכפר זרקא שיש בו קרוב ל-12%, רהט – 10%, בית"ר עלית – 9.5%, ירושלים – 7.5%, באום אל-פאחם – 6.6%, באילת – 6.3%.

מוחמד ברכה: בחיפה למשל שיעור הנשירה הוא 3.9%, ויש שם סיפור מעניין.

מוחמד ברכה: לפני שנתיים התחילו בתוכנית לכל תלמיד במקום שיונשר.

מוחמד ברכה: כי הרי נשירה היא לא רק כשהתלמיד מחפש נתיבי מילוט, אלא יש הנשרה מכוונת של בתי הספר של תלמידים שחושבים שהם לא מתאימים לרמה הכללית.

מוחמד ברכה: דווקא בחיפה היה ניסיון מעניין: לכל תלמיד כזה הוכנה חבילה מסוימת של טיפול אישי ונקודתי, ולכן לפי הנתונים של השנה האחרונה נרשמה נשירה או הנשרה של 0%, שזה דבר מצוין.

מוחמד ברכה: היום התפרסם בידיעות אחרונות דבר שאנחנו לא תכננו אותו, שמאות תלמידים נשרו מבתי-הספר בצפון בעקבות המלחמה - -

יצחק גלנטי: לא מדובר על תלמידים בתיכון, מדובר על תלמידים ביסודי.

מיכאל מלכיאור: לא בטוח.

מיכאל מלכיאור: לא היה לי ברור שזה רק מיסודי.

מיכאל מלכיאור: מדובר על תלמידים שהולכים לעבוד, וזה לא ביסודי.

מוחמד ברכה: ההערכה היא ש- 10% מהתלמידים בצפון נתונים בסכנת נשירה, וזה דבר שצריך להדאיג את כולנו.

מוחמד ברכה: צריך קודם כל ללמוד את הנתונים.

מוחמד ברכה: חלק מהנתונים שמתפרסמים הם של משרד החינוך עצמו, וחשוב שאנחנו נשמע גם על טיפול מידי.

מוחמד ברכה: אני לא מצליח לזהות איפה הבעיה שתלמידים מחפשים פתאום עבודה בגלל תוצאות המלחמה.

מוחמד ברכה: אבל בכל אופן, עצם העובדה שמדובר על 10% זה פעמון אזהרה אדיר שמצלצל.

מוחמד ברכה: היינו רוצים לשמוע מה משרד החינוך עושה כדי לטפל בבעיה הזאת.

מוחמד ברכה: לא מספיק ששרת החינוך תגיד שהיא מצמצמת את הנשירה ואת הטיפול בנוער בסיכון כי משרדה מפתח מסגרות חלופיות לתלמידים שנשרו.

מוחמד ברכה: אלה דברים חשובים, אבל הם בעייתיים.

מוחמד ברכה: זאת סכנה שאורבת לכל מערכת החינוך.

מוחמד ברכה: זה גם מתקשר לדיון שהיה אתמול על המיצ"ב, על המבחנים למיצ"ב ועל ההנשרה הסמויה של תלמידים שמוציאים אותם מהמבחנים כדי לשמור על רמה.

מוחמד ברכה: יש כאלה שמסלקים אותם בכלל מבית-ספר.

מוחמד ברכה: יש מקום לטיפול מערכתי, במיוחד במקומות המועדים: ביישובים ערביים, אצל חרדים או עולים וכדומה.

מוחמד ברכה: חשוב שנשמע מה עושים.

ג'מאל זחאלקה: מדובר באחת הבעיות המרכזיות של מערכת החינוך בארץ, ובעצם של כל מערכת חינוך.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להביא נתון אחד שראינו אתמול בוועדה: אלה שמספר שנות הלימוד שלהם הוא 0-8 שנות לימוד, 80% מהם לא משתתפים בשוק העבודה.

ג'מאל זחאלקה: רק 20% מהם עובדים.

ג'מאל זחאלקה: כך שלטווח רחוק- -

יהודית גידלי: אני אבדוק את זה.

ג'מאל זחאלקה: 80%.

יהודית גידלי: 64%.

יהודית גידלי: 20% - אי תעסוקה בין בוגרי אוניברסיטאות.

ג'מאל זחאלקה: עדיין זה גבוה מאוד.

יהודית גידלי: זה גבוה מאוד, סליחה שאני מתקנת.

יהודית גידלי: זה לא משמעותי, הבעיה ברורה.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה ענקית וברורה.

מיכאל מלכיאור: הגרף הראה באופן ברור שככל שיש יותר השכלה יש יותר תעסוקה ויותר שכר.

מוחמד ברכה: ככל שהתעודה שלך גבוהה יותר הסיכוי שלך למצוא מקום עבודה בתחום העיסוק שלך, קשה יותר.

ג'מאל זחאלקה: הנתונים שמתפרסמים ממשרד החינוך וגם מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה הם נתונים רשמיים של התלמידים הרשומים בבתי-הספר.

ג'מאל זחאלקה: האם כל מי שרשום בבית-הספר לומד בבית-הספר כל השנה או חלק מהשנה?

ג'מאל זחאלקה: לפי מה שאני קורא כאן התופעה הרבה יותר חמורה.

ג'מאל זחאלקה: מדובר בסכנה שתלמידים לא מופיעים חודשים רבים.

ג'מאל זחאלקה: זה עניין שצריך בגללו לדבר על קציני ביקור סדיר בבתי-הספר.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים את הנתונים האלה ולעשות מחקר הרבה יותר יסודי בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: לא צריך לעשות את זה כל שנה, זה קשה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: הנתונים נאספים במעברים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר אוספים את הנתונים ביום שהתלמידים מסיימים את בית הספר היסודי ומשווים אותם כאשר הם מתחילים ללמוד בחטיבת הביניים.

ג'מאל זחאלקה: אוספים את הנתונים בסיום חטיבת הביניים ומשווים אותם לתחילת התיכון.

ג'מאל זחאלקה: כך שבשנים שביניהם המעקב לא סדיר.

ג'מאל זחאלקה: כך שהתופעה הרבה יותר חמורה מהנתונים הרשמיים.

ג'מאל זחאלקה: בציבור הערבי בנגב המצב הרבה יותר חמור.

ג'מאל זחאלקה: אגב, יש תופעה מעניינת במגזר הערבי שנשירת גברים היא יותר גבוהה מנשירה של בנות.

יהודית גידלי: זה מוזר.

ג'מאל זחאלקה: פעם זה לא היה ככה, ועכשיו חל שינוי.

מוחמד ברכה: שולחים לשוק העבודה.

מיכאל מלכיאור: בתי הספר שהייתה להם הבגרות הכי טובה היו בתי-ספר לבנות.

ג'מאל זחאלקה: בנות מקבלות בגרות ב- 15% יותר מבנים.

ג'מאל זחאלקה: בשביל שהדיון יהיה אמיתי צריך להבדיל בין שני מושגים, אם כי הם מתכנסים לאותה תוצאה: הנשרה – בית הספר מוציא תלמידים ממנו; ונשירה – תלמידים שלא מגיעים ללימודים.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני, אין מסגרות שקולטות תלמידים נושרים, במיוחד ביישובים הערביים.

ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת מוחמד ברכה דיבר על חיפה.

ג'מאל זחאלקה: אני ראיתי מה עשה ראש עיריית רמתן-גן, צבי בר: הוא אמר שאין תלמיד שנושר מבית הספר בלי שהוא יפגוש אותו אישית.

ג'מאל זחאלקה: תוך שנה ירדה הנשירה וההנשרה מבתי-הספר בעיר שלו מ-5.2% ל-0.8%.

מיכאל מלכיאור: כל כך פחדו להיפגש אתו?

אלכס מילר: אל תשכח שהמצב הסוציו-אקונומי ברמת-גן- -

ג'מאל זחאלקה: אני יודע.

מיכאל מלכיאור: הוא אומר את זה כדוגמה לעשיית מעשה.

ג'מאל זחאלקה: זאת דרך לפתור את בעיית ההנשרה מבית הספר.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לצמצם את זה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: היו ניסיונות בעבר.

ג'מאל זחאלקה: יש ניסיון בארץ, ויש ניסיון עולמי, ואפשר לעשות את זה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים לטפל בבעיה הזאת ולפתור את בעיית ההנשרה בבתי-הספר.

ג'מאל זחאלקה: לא יכול להיות שבתי-ספר שרוצים להעלות את הרמה זורקים תלמידים.

מיכאל מלכיאור: אפשרתי לשני חברי הכנסת שהציעו את ההצעה לדבר באריכות, אבל נקפיד בהמשך הדיון לדבר בקיצור.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לשים את הפוקוס על פתרונות ולדעת איך משרד החינוך לוקח נושא כל-כך קשה.

מיכאל מלכיאור: חשוב להבדיל בין מגזרים שונים ובין סיבות שונות לנשירה.

מיכאל מלכיאור: לא כל תלמיד יכול להיות 12 שנה בבית-הספר.

מיכאל מלכיאור: כשאין לנו מסגרות חלופיות במדינת ישראל זאת בעיה.

מיכאל מלכיאור: אף על פי שלדעתי, צריכות להיות 12 שנות לימוד חובה, ואפילו יש לי הצעת חוק בנושא, זה לא חייב להיות דווקא בבית ספר עיוני.

מיכאל מלכיאור: ברוב המדינות בעולם יש מסגרות חינוכיות לא פחות טובות מבית-ספר עיוני.

ג'מאל זחאלקה: הרסו את החינוך הטכנולוגי.

מיכאל מלכיאור: בעיית הנשירה ברובה לא מגיעה לסטטיסטיקה, כי זאת נשירה סמויה.

מיכאל מלכיאור: כלומר תלמידים שלא עזבו לגמרי את המערכת, אלא הם לא באים, או באים לפעמים, וזה לא נרשם בכלל.

ג'מאל זחאלקה: זה קופץ ל- 60%.

מיכאל מלכיאור: זה בוודאי מספרים לגמרי אחרים.

מיכאל מלכיאור: רוב הנושרים ממערכות החינוך בבתי הספר הם תלמידים שהסימנים לכך היו ברורים, הם לא פתאום יום אחד מחליטים לעזוב.

מיכאל מלכיאור: בדרך-כלל אלה תלמידים שלא נכחו בבית-הספר מספר שעות, ואחר-כך יום אחד בשבוע, ולאט-לאט הם נושרים מהמערכת.

מיכאל מלכיאור: יש מספיק סימנים כדי שבית הספר יוכל לקלוט, אבל אין מערכת העזרה בבתי-הספר כדי לקלוט את הבעיות של התלמידים המיוחדים שמספרם הופך להיות גדול במיוחד בקרב העולים.

מיכאל מלכיאור: כשמשה רבנו נבחר למנהיג הוא הלך במדבר עם כל הצאן שלו, והיה כבש אחד שברח מן העדר.

מיכאל מלכיאור: הוא רץ אחריו, ושם הייתה ההתגלות הראשונה של הקדוש-ברוך-הוא בסנה הבוער.

מיכאל מלכיאור: אני תמיד שאלתי את עצמי איך הוא יכול היה לעזוב את כולם וללכת אחרי האחד החורג.

מיכאל מלכיאור: לדעתי, התשובה מאוד קשורה למה שאנחנו דנים פה היום: אם אתה לא מבין את האחד החורג אתה גם לא תדע לטפל בעדר הגדול.

מיכאל מלכיאור: צריך להבין טוב יותר את המערכת, והאכפתיות כלפי האחד זה מה שמראה שאתה באמת מחנך.

מיכאל מלכיאור: העדר יסתדר, אבל האחד, החריג, זה החובה שלך.

מיכאל מלכיאור: לפני שנשמע את משרד החינוך אני רוצה לשמוע את שמואל דוד משתי"ל שיש לו נתונים על היקף הנשירה במגזר הערבי.

מיכאל מלכיאור: יש לך גם המחקר בנושא העולים, או שאתה לא מטפל בזה?

שמואל דוד: לא, זה אין לי.

מיכאל מלכיאור: תסביר קודם כל את הנתונים במגזר הערבי.

שמואל דוד: אני אומר כאן בצורה מאוד חדש: לא מדובר בבודדים שנעדרים מבית הספר בגלל ליקויי למידה או בגלל בעיות משפחתיות, אלא מדובר בשלילה של הזכות לחינוך לציבור מאוד רחב.

שמואל דוד: בתרגום לשפה פשוטה: 28.5% מבני שכבת הגיל הרלוונטית לא מגיעים לשער של כיתה י"ב, ולא מגיעים בכלל למצב שהם יכולים לגשת לבגרות.

שמואל דוד: 71.5% משכבת הגיל נכנסים לשערי י"ב, אז ברור ש- 28.5% לא נכנסים לשערי י"ב.

מיכאל מלכיאור: אתה מדבר על המגזר הערבי?

שמואל דוד: אני מדבר על היישובים הבדואים המוכרים והבלתי מוכרים בנגב.

שמואל דוד: חשוב לציין ששיעורי הזכאות לבגרות הם קשים מאוד, 26%, ובמשך חמש שנים ברציפות השיעור הוא 26.6%, ללא שינוי ניכר.

שמואל דוד: יש תוכנית חומש אבל היא לא חימשה שוב את התלמידים בכלים חדשים וביכולת חדשה.

שמואל דוד: שנית, בשיעור הזכאים מהלומדים יש ירידה: בתשס"א היו 44%, בתשס"ה היו 37% בלבד.

שמואל דוד: אנחנו מתחילים לחקור ולברר מאיפה הדברים האלה מתחילים.

שמואל דוד: אנחנו נעזרים בממצאים חדשים של מחקר של מכון ברוקדייל שטרם התפרסם, ומתייחס לבני נוער בכפרים המוכרים בנגב.

שמואל דוד: לא מדובר בכפרים הבלתי מוכרים ששם לעיתים מזומנות הבעיות חמורות ומדאיגות יותר.

שמואל דוד: המחקר בדק אימהות והורים ביישובים המוכרים ונמצא שרק 78% מהתלמידים בגילאים שנחקרו בגילאים 17-15 לומדים, אבל מה שיותר משמעותי הוא שמתוכם 46% לומדים בלבד, ו- 32% לומדים ועובדים.

שמואל דוד: כלומר מתוך 78% למעלה מ- 40% הם לומדים ועובדים, וזה חלק מנשירה סמויה.

מיכאל מלכיאור: אתה עדיין מדבר על הבדואים?

שמואל דוד: אני מתייחס ליישובים המוכרים בלבד.

שמואל דוד: בזה דן המחקר.

מיכאל מלכיאור: איפה הם משיגים עבודה שם?

שמואל דוד: עוזרים בבית, עושים כל מיני דברים אחרים.

שמואל דוד: השאלה היא איפה הם משיגים לימודים שם.

מיכאל מלכיאור: אני פעם עשיתי מחקר בכמה מהיישובים הבדואים בנגב ומצאתי שאחוז התעסוקה מגיע רק ל- 29%.

מיכאל מלכיאור: זה לא המספר הרשמי, אבל כשבדקנו כמה אנשים בגילאי 60-20 עובדים, התברר ש-71% לא עובדים.

שמואל דוד: אני לא בטוח שזה ישמח אותך, אבל נתוני התעסוקה משמחים כי 40% מבני הנוער הבדואים בנגב בגילאים 17-15 עובדים, לעומת 17% באוכלוסייה היהודית הכללית- -

מוחמד ברכה: זה לא אומר שהם עובדים במקום מסודר עם תלוש.

שמואל דוד: ברור, זה כל מיני סוגים של עבודה.

מיכאל מלכיאור: שכר מינימום הם בטוח לא מקבלים.

שמואל דוד: מה עושה משרד החינוך במצב העגום הזה ומה הוא לא עושה?

שמואל דוד: אני אתן כמה דוגמות מבג"צים שמתרוצצים בשטח: פסיכולוגים דורשים, לפי התקן הקיים של משרד החינוך 48.9 תקנים לפסיכולוגים, ויש 14.

שמואל דוד: יש עכשיו תהליך של שיפור.

שמואל דוד: לפי נתוני תוכנית הנגב יש מחסור של 120-60 יועצים בבתי-הספר הערביים בנגב.

שמואל דוד: בג"ץ ציווה על העדפה מתקנת, ולדאבוני, הוא לא קבע אמות מידה קונקרטיות לקצב היישום של ההעדפה הזאת.

שמואל דוד: למשרות של קב"סים דרושים 41.5 תקנים; לפני הבג"ץ הוקצו 4.5 תקנים, זה הוכפל והגיע ל- 10 תקנים אחרי בג"ץ.

ג'מאל זחאלקה: מה הייתה ההחלטה של בג"ץ?

שמואל דוד: האמירה הכללית של בג"ץ הייתה מנוסחת בחדות וקבעה שדרושה העדפה מתקנת לחינוך הערבי בנגב.

שמואל דוד: האמירה הייתה לא רק בנושא הקב"סים אלא בקשר למצבו האומלל של החינוך בלבד שהוצג באריכות לבג"ץ.

שמואל דוד: אולם כשמדובר בדברים קונקרטיים, לדאבוננו, בג"ץ לא רצה להתערב ולקבוע מספר מדויק של יועצים שדרושים, ולא הייתה הכרעה מובהקת.

שמואל דוד: יחידות קידום נוער – אוכלוסיית הבדואים בנגב מונה 120 אלף איש, אבל רק ברהט ובחורה יש יחידות לקידום נוער.

שמואל דוד: ברהט היא מתפקדת, ובחורה היא בהקמה.

שמואל דוד: אני לא מעודכן בימים האלה באיזה שלב הקמה היא, אבל זה איננו משמח.

שמואל דוד: אנחנו עוקבים אחרי מנהל ונוער בדרום, ואנחנו מנסים להפיק נתונים מסודרים.

שמואל דוד: התמונה שאנחנו רואים שם בנושאים של טיפול בנוער היא עגומה.

שמואל דוד: וגרוע מזה, כבר למעלה מ-50 יום אנחנו מתחננים למשרד החינוך לקבל נתונים על תקציבי מנהל חברה ונוער, ואנחנו פשוט לא מקבלים בניגוד לחוק חופש המידע.

שמואל דוד: משרד החינוך פשוט מתעלם מהמצב שמונח לפתחו, וההתעלמות הזאת היא עקבית, היא רב שנתית, היא למרות המלצות ועדת מנע מ- 95', למרות המלצות ועדת כץ מ- 98', למרות המלצות של גורמים נוספים, למרות המלצות ועדת החקירה בנושא הנשירה ולמרות רשימה ארוכה של אמירות של בג"ץ ושל גורמים אחרים בנושא הזה.

שמואל דוד: משרד החינוך פשוט מסרב להיענות לאתגר הזה.

שמואל דוד: מה משרד החינוך לא עושה נוסף לזה?

שמואל דוד: משרד החינוך קיבל הוראה מבג"ץ לפני כשנה בעתירה שהגישה עדאללה, לשנות את הקריטריונים לאזורי עדיפות לאומית.

שמואל דוד: זה נמצא שם בדיונים, והם ניסו לעשות מחקר, והמחקר התבטל, ואני מניח שיהיו על זה אמירות- -

רונית תירוש: מה זה קשור למשרד, עדיפות לאומית זאת החלטת ממשלה.

שמואל דוד: עדיפות לאומית זאת החלטת ממשלה, אבל בג"ץ דן בסוגיה של עדיפות לאומית בחינוך וקבע שיש אפליה על רקע לאומי משום שיש 500 יישובים יהודיים ורק יישובים ערביים בודדים, ודרש ממשרד החינוך להיערך ולהציע לוועדה המכובדת הזאת בכנסת הצעת חוק לתיקון המעוות.

שמואל דוד: אבל דברים אינם נעשים, יש כל מיני התמהמהויות.

שמואל דוד: קיימת אפליה בקריטריונים ובתמריצים בין עיירות הפיתוח בדרום לבין התמריצים שניתנים למורים בדואים שיורדים מהצפון לדרום.

רונית תירוש: הייתה שם מרמה גדולה.

שמואל דוד: על מרמה אני לא יודע.

שמואל דוד: אני יודע על קריטריונים שמפעילים בצורה ברורה בסכומי הכסף לסיוע.

שמואל דוד: אלה דוגמות לאפליה ברורה וחדה במשאבים שניתנים ולא ניתנים, ויש עוד דוגמות רבות.

רונית תירוש: מה אומרת על זה השרה הנוכחית?

רונית תירוש: הרי היא פרו המגזר.

רונית תירוש: לא ראיתי שהיא עשתה משהו.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להקריא כמה שורות מהקואליציה למען נוער עולה בסיכון.

מיכאל מלכיאור: גם שתי"ל ריכז את הנתונים האלה של הקואליציה ושל כל מיני ארגונים: "בישראל כ- 295 אלף ילדים ובני נוער עולים שהם 11.1% מכלל הילדים בארץ.

מיכאל מלכיאור: רבים מבני הנוער העולים נמצאים במצב של מצוקה, בין היתר בכל הקשור לנשירה מלימודים פורמליים.

מיכאל מלכיאור: העולים שעלו בין השנים 2002-1990 מהווים כ- 17.5% מכלל תלמידי כיתות ז'-י"ב, ואילו בקרב הנושרים הם מהווים 28%.

מיכאל מלכיאור: נוסף לכך, 46% מבני הנוער שעלו לארץ ב- 5 השנים האחרונות, 46% לא סיימו 12 שנות לימוד".

מיכאל מלכיאור: אם אני הייתי שר החינוך במצב כזה הייתי מטפל בזה כבנושא חירום.

מיכאל מלכיאור: זה לא עוד איזה נושא, זה כישלון מוחלט של מערכת החינוך.

רונית תירוש: רשומה הסיבה?

מיכאל מלכיאור: יש פה כל מיני ניתוחים, אני מציע לך לקרוא.

רונית תירוש: שפה?

מיכאל מלכיאור: לא רק: מצב משפחתי, ניכור, שפה, יחסים חברתיים, ניכור כלפי מורים וכלפי מנהל בית הספר.

מיכאל מלכיאור: הדבר הכי קשה פה הוא שממש לא אכפת לאף אחד – אדם יכול לצאת לאט-לאט מן המערכת, ואף אחד לא קולט את זה.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת זחאלקה הביא דוגמה לראש עיר שאומר שכל תלמיד שנושר יבוא להיפגש אתו אישית- -

חיים אמסלם: זה גימיק.

מיכאל מלכיאור: זה משדר אלטרנטיבה.

חיים אמסלם: זה גימיק יפה, לא יותר.

מיכאל מלכיאור: ממש לא.

מיכאל מלכיאור: אם הדברים נעשים כגימיק או כספין הם לא שווים שום דבר, אבל עובדה שבמקום שזה קרה הנשירה ירדה מ-5.5% ל- 0.5%.

מיכאל מלכיאור: זה שידר לכלל המערכת שיש לראש העיר אפס סובלנות כלפי התופעה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אם ראש העיר עצמו נפגש זה אומר שמנהל מחלקת החינוך, מנהל בית-הספר והמורה יודעים שיש מעקב, וכדאי לכל המערכת לשים לב.

מיכאל מלכיאור: זה לדעתי צריך להיות המסר ממשרד החינוך.

דב חנין: בכמה בתי-ספר תיכוניים לא מעטים יש טענה שקיימת מדיניות של הנשרה.

קריאות: זה עלה.

דב חנין: השאלה שלי היא מהם הנתונים שיש לכם לגבי השאלה הזאת.

דב חנין: האם משרד החינוך נוקט אמצעים אקטיביים כדי למנוע תהליכים של הנשרה, והאם יש הבדל בין מדיניות של הנשרה בין בתי-ספר באזורים שונים או באוכלוסיות שונות- -

מוחמד ברכה: ההנשרה היא עצמה פעילות אקטיבית.

רונית תירוש: מה ההבדל בין הנתונים הנמוכים לעומת ה- OECD.

רונית תירוש: לפי הנתונים, 95% מתמידים ו- 5% נושרים שזה מהטובים בעולם.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להבין מאוד שיש נשירה של תלמידים ממערכת החינוך.

מיכאל מלכיאור: הבעיה היא שבמדינת ישראל לעומת מדינות אחרות, לפחות במקום שאני גדלתי, אין מערכות מקבילות שיכולות לקלוט את התלמידים, והם נזרקים בכלל מכלל המערכות.

חיים אמסלם: לכן השאלה עדיין קיימת, למה השיעור נמוך.

עבאס זכור: היום קולטים אותם בבתי קפה, בנרגילות, סוחרי סמים.

מיכאל מלכיאור: החברה הישראלית אומרת שאם תלמיד לא מסיים B.A הוא לא יכול לקבל עבודה בשום מקום.

מיכאל מלכיאור: אתמול ראינו נתונים שתלמידים שלא עושים בגרות הסיכוי להגיע לשכר ראוי הוא כמעט אפסי.

מיכאל מלכיאור: לכן כל החברה מכוונת לכך, שכל תלמיד צריך לגמור בגרות, לסיים בגרות ולעשות B.A אחרת הוא לא שווה שום דבר.

מיכאל מלכיאור: בהרבה מדינות אחרות עשו מערכות אלטרנטיביות, כמו חינוך טכנולוגי, שהן לא פחות טובות ומכובדות ולא פחות מפתחות מסלולי הכשרה מקצועיים מצוינים, אבל לא קיימים במדינת ישראל.

חיים אמסלם: אני מבין שהנשירה היא בעיקר במגזרי המיעוטים – הבדואים והערבי בכלל.

חיים אמסלם: כמה פעמים כשנכנסתי למוסך עם האוטו וראיתי בחורים צעירים שהם מהחתך הזה שנשר- -

ג'מאל זחאלקה: זה במקרה הטוב.

ג'מאל זחאלקה: אתה יכול למצוא אותם סוחרי סמים.

חיים אמסלם: אני רואה אותם עובדים במקום כזה.

חיים אמסלם: אולי זה לא הדבר הכי רצוי, אבל מה רע?

מיכאל מלכיאור: אם הם עובדים זה עוד מצב טוב.

מיכאל מלכיאור: הבעיה היא שבדרך כלל יש דמיון בדרך כלל בין הקבוצה הזאת לבין הנוער בסיכון ועם הנוער שמידרדר לשימוש באלכוהול ובסמים.

מיכאל מלכיאור: 40% מאלה שפותחים להם תיקים במשטרה הם אלה.

מיכאל מלכיאור: זה פשוט אותם ילדים.

מיכאל מלכיאור: לכן אם אין מערכות בתוך בית-הספר שקולטות שיש ילד שזועק לעזרה, ולאט-לאט הוא נושר ובא במגע עם גורמים שליליים כי אין לו משהו אחר לעשות בחיים, התופעה גדלה.

מיכאל מלכיאור: יש ילדים שבאמת לא מסוגלים ללמוד, עובדים שנתיים בעבודה מסודרת, ואחר-כך משלימים, אבל הם יכולים לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: רובם לא נקלטים במקומות עבודה, רובם הגדול נושרים מן החברה ומגיעים למקומות לא רצויים.

אלכס מילר: אם למשרד החינוך היה פתרון ממשי היינו רואים את זה ולא מדברים על זה.

אלכס מילר: בשבוע שעבר העליתי את הנושא הזה במליאה, ואכן קיימים כמה פתרונות לא קלים, לדעתי.

אלכס מילר: היום אי-אפשר להתחיל בתהליך של ניסיון.

אלכס מילר: היום צריך להחליט החלטות מאוד קשות.

אלכס מילר: אני מתכוון להציע הצעת חוק שאוסרת להעסיק ילדים בשעות הלימודים עד שהם מסיימים 12 שנות לימוד- -

יצחק גלנטי: הפוך, אתה יכול להחליף אותה.

אלכס מילר: אני לא אחליף אותה.

אלכס מילר: הייתי חלק מהמערכת הזאת ועבדתי בזמן הלימודים.

אלכס מילר: אני יודע מה הפיתויים כשיש אפשרות לקום בבוקר וללכת לעבודה ולהרוויח משכורת במקום ללכת לבית-הספר.

אלכס מילר: זה יכול לפתור חלק מהבעיה.

אלכס מילר: דבר שני שיכול לפתור את הבעיה הוא מערכת מסודרת של אבחון ואיתור של אותם ילדים שנמצאים במצב שהם יכולים לנשור.

אלכס מילר: אי-אפשר לדעת מה הבעיות של ילד נושר.

אלכס מילר: או שיש לו בעיה שהוא לא מסתדר בכיתה בגלל אלימות בבית-ספר, שייתנו לו הזדמנות לעבוד בלי שום בעיה, בלי שום מכשול אדמיניסטרטיבי שמכיוון שבית-הספר שייך לאזור מסוים הוא לא יכול לצאת משם; האם זאת בעיית שפה מכיוון שזה עולים.

אלכס מילר: שמענו על הדיון על האקדמיה לערבית שיש בעיה מבחינת השפה.

אלכס מילר: צריך לבחון גם את הנושא הזה, לתת פתרון נקודתי ולהפעיל תוכניות מיוחדות בבתי-ספר שבהם יש שיעור נשירה גבוה בגלל השפה.

אלכס מילר: צריך לרכז את הילדים האלה ולתת פתרון.

אלכס מילר: אבל אם הבעיה היא בעיית פרנסה כמו שהיה כתוב שהילדים הולכים לעבוד, משרד הרווחה צריך לקחת אחריות על אותן משפחות ששולחות את הילדים שלהן לעבודה במקום לבית-הספר.

אלכס מילר: אם אנחנו יכולים לאסור על עבודה כדי שלא יוכלו לעבוד, אולי זה יהיה הפתרון.

מוחמד ברכה: בברזיל הרבה תושבים חיים באמזונס ולא מגיעים לבית-הספר ולא לשום מסגרת.

מוחמד ברכה: הנשיא החליט שהוא משלם קצבה למשפחות בתנאי שישלחו את הילדים לבתי-הספר.

מוחמד ברכה: לכן הוא נבחר שוב היום.

רונית תירוש: אולי תבקש קצבת ילדים- - -

עבאס זכור: לפי הנתונים ברור שהנוער והתלמידים בישראל בסכנה, במיוחד במגזר הערבי ובמגזר העולים.

עבאס זכור: מבין התלמידים הנושרים טוב שחלק לא קטן מהם נושרים ולא יישארו בבית-ספר כי הם רק מפריעים.

עבאס זכור: אבל מי שקולט אותם, לא לפי תוכניות לעתיד, זה עבריינים, סוחרי סמים, בתי-קפה- -

ג'מאל זחאלקה: יש מערכת שקולטת.

מיכאל מלכיאור: חשבתי שתגיד שהתנועה האיסלמית קולטת אותם.

עבאס זכור: לפי הנתונים, המספר הוא גדול מאוד – 40% במגזר הערבי- - -

קריאה: את העולים?

עבאס זכור: - - - ילד עבריין מפריע לכולם.

אלכס מילר: אבל השאלה היא למה הוא עבריין.

אלכס מילר: סתם הוא נהיה עבריין?

אלכס מילר: צריך לעצור את זה כבר בבית ספר כי הסיבה היא שהוא לא מצליח למצוא עצמו בתוך המערכת.

עבאס זכור: לפי מידע שקיבלתי מאחד בתי-הספר הוא שיש תלמידים שיש להם עשרות תיקים במשטרה.

עבאס זכור: ילדים שהיו בבית-ספר גוררים אתם עוד ילדים לעבריינות, והם נושרים מבית-ספר.

עבאס זכור: נעשה דברים, נכין כספים ותוכניות איך לעזור לילדים האלה.

מיכאל מלכיאור: ברור לגמרי שזאת תופעה מאוד שלילית שמביאה להתפתחויות חברתיות מאוד לא רצויות בשביל הילדים האלה ובשביל כלל החברה.

מיכאל מלכיאור: השאלה היא האם משרד החינוך מתייחס על זה כמצב חירום וניגש לזה בכלים של מצב חירום.

מיכאל מלכיאור: ד"ר אבי לוי, בבקשה.

אבי לוי: אני מנהל אגף שח"ר - שירותי חינוך ורווחה.

אבי לוי: כל מה שנאמר פה הוא נכון על פניו, ואין צורך לחזק אותו יותר מדי, הוא יותר מדי חזק.

אבי לוי: הבעיות ידועות, והכול נכון, ואפילו המושג "הנשרה" נכון, ולא "נשירה".

אבי לוי: אין לנו בעיה עם זה.

אבי לוי: יש בעיה אחת כרגע לנושא הדיון כי עלו בעיות שלא קשורות לנושא הספציפי שלשמו באנו.

אבי לוי: למשל, בנושא העולים יש גורמים רלוונטיים שמטפלים בנושא העולים: פסיכולוגים, יועצים – אנחנו יכולים לדבר על קב"סים ועל מניעת נשירה שהיא נושא חובק עולם, אבל יש כאן כל כך הרבה גורמים שאינם, ואנחנו רק מטפלים- -

ג'מאל זחאלקה: יש קב"סים לעולים?

אבי לוי: יש קב"סים שמטפלים בעולים.

אבי לוי: אין גוף אחד היום, אפילו לא משרד החינוך, שיכול לטפל במניעת נשירה.

אבי לוי: אני אומר את זה באחריות, ואני לא מנסה להתנער חס וחלילה.

אבי לוי: משרד החינוך צריך לעשות את חלקו- -

מיכאל מלכיאור: אבל האחריות הכוללת היא של משרד החינוך.

אבי לוי: אני תמיד יושב כאן בעמדה פחותה כאילו אני מתנצל או מתנער, חלילה.

אבי לוי: אין לי עמדה כזאת.

אבי לוי: אני ידוע כבוטה.

אבי לוי: אני בא להגיד מה הבעיה- -

ג'מאל זחאלקה: מה האגף עושה, זה מה שאני רוצה לשמוע.

אבי לוי: תאמין לי, אם כל האגפים יעשו לטובת המגזר הערבי- -

ג'מאל זחאלקה: - - -

אבי לוי: אני יודע שנושא הדיון הוא הערבים.

מיכאל מלכיאור: לא.

מיכאל מלכיאור: על כולם.

קריאות: - - -

אבי לוי: אני לא ביקשתי לעורר מהומה, אני ביקשתי שיודיעו לנו כדי שנזמין את הגורמים הרלוונטיים שיגידו מה עושים.

אבי לוי: אני לא יכול לדבר בשם המנהל הארצי בשם העדפה המתקנת כולה.

מיכאל מלכיאור: זה שחברי כנסת ערביים מציעים דבר זה לא אומר שהם מדברים רק על המגזר הערבי.

מיכאל מלכיאור: הנושא שהם ביקשו להעלות, וככה זה מופיע גם במה שקיבל משרד החינוך הוא לגבי כל בעיית הנשירה במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: הם הדגישו את זה בדבריהם גם בתחילת הדיון.

אבי לוי: כשבאתי לפה חשבתי שמדובר רק על המיעוט הערבי, כי כך זה הוצג לי, מה אני אעשה.

ג'מאל זחאלקה: מה תרומתו של אגף שח"ר לעניין?

קריאות: - - -

מיכאל מלכיאור: אבי, יש משפט אחד בעברית שלא מקובל, ודאי לא בחדר הזה: המשפט "מה אני אעשה".

מיכאל מלכיאור: פעם אחרת תעשו שיעורי בית כמו שצריך.

אבי לוי: כל השאלות שהוא העלה, אני צריך לענות על כולן?

אבי לוי: אני צריך לטפל בכול?

מיכאל מלכיאור: אני לא מקבל את הגישה.

מיכאל מלכיאור: ברור שלא את כל הנתונים אתם צריכים לדעת מראש.

מיכאל מלכיאור: אתם צריכים לספק לנו את הנתונים.

מיכאל מלכיאור: זה שיש לנו יותר נתונים מכם זאת בעיה שלכם.

מיכאל מלכיאור: אתם הגוף האחראי במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: יש גורם שלקח על עצמו לנהל את ענייני החינוך במדינת ישראל, ולא אתה ולא אף אחד יכול להגיד שזה מישהו אחר.

מיכאל מלכיאור: אם זה מישהו אחר תמצא עבודה אחרת.

מיכאל מלכיאור: אל תיקח את האחריות שלקחת על עצמך.

מיכאל מלכיאור: סליחה, אני לא מקבל בכלל את הביטוי הזה.

מיכאל מלכיאור: זה שגורמים אחרים יכולים לעזור, זה דבר אחר.

אבי לוי: לא הבנת אותי.

מוחמד ברכה: יש כותרת ברורה וחד-משמעית לדיון הזה- -

אבי לוי: שמה?

מוחמד ברכה: - -שאתה מייצג מקום שאמור לטפל בבעיה.

מוחמד ברכה: אתה לא יכול לדבר אליי כאילו שאתה מוסט מעצם הדיון, ואתה לא יודע על מה מדובר.

מוחמד ברכה: אם אתה לא יכול לשאת באחריות שמוטלת עליך תקום ותלך הביתה.

מוחמד ברכה: זה דבר שלא ייאמן.

אבי לוי: אני אגיד מה שיש לי לומר ללא כחל וסרק.

אבי לוי: אני עדיין סבור שנושא מניעת הנשירה הוא חובק עולם, ומשרד החינוך לבדו לא יוכל לטפל בו.

אבי לוי: עוד כמה משרדי ממשלה צריכים לטפל בו, צריך את הרשויות המקומיות שחובת האכיפה היא עליהם, ולא על המשרד.

אבי לוי: המשרד אחראי למדיניות- -

מיכאל מלכיאור: אתה רוצה להגיד שחובת האכיפה- -

אבי לוי: חוק לימוד חובה הוא עד גיל 16 בלבד.

אבי לוי: יכולתי לגלגל עיניים ולומר שאם ילד נושר בכיתה י"ב זה לא ענייני.

אבי לוי: אני לא אומר את זה.

אבי לוי: אני הצעתי כבר לפני 10 שנים שחוק חינוך חובה יהיה עד כיתה י"ב.

מיכאל מלכיאור: יש לנו הצעת חוק כזאת.

יצחק גלנטי: מה היחידה שלך מתכוונת לעשות?

קריאות: - - -

מיכאל מלכיאור: יכול להיות דבר כזה, שהאחריות נופלת על הרשויות המקומיות?

אבי לוי: לא האחריות, אמרתי שחובת האכיפה היא עליהן.

מיכאל מלכיאור: חובת האכיפה של מה?

רונית תירוש: האחריות היא של משרד החינוך לוודא שהרשויות יעשו גם את חלקן, אבל זה בסופו של דבר מתגלגל למשרד עצמו.

רונית תירוש: יש לי שאלה מאוד ספציפית לאגף שלך בנושא הקב"סים: כמה תביעות הוגשו ונאכפו– אם בכלל – נגד הורים שלא שלחו את ילדיהם לבית הספר?

רונית תירוש: זה באחריות המשרד לוודא שזה קורה?

מיכאל מלכיאור: הוא אמר שהוא לא יכול להגיב.

מוטי בנאוי: המשרד אחראי בגדול, אבל על-פי החוק הרשם הראשי הוא ראש הרשות.

מיכאל מלכיאור: הרשם הוא לא זה שרושם?

מיכאל מלכיאור: זה לא אומר- -

מוטי בנאוי: הרשם אחראי על פי החוק על כל התלמידים שיהיו במערכת החינוך לפחות עד תום כיתה י'.

מוטי בנאוי: זה החוק.

מוטי בנאוי: כמובן, משרד החינוך מפקח על-כך, יש לו גם האחריות שלו בנושא הזה.

רונית תירוש: אתה יכול לציין ראש עיר שלא מקיים את חובתו?

רונית תירוש: כן.

רונית תירוש: תבעת ראש עיר?

מוטי בנאוי: לא.

רונית תירוש: על זה צריך להתמקד - -

דב חנין: אנחנו מדברים בדיון על בתי-הספר התיכוניים.

דב חנין: אתם נמצאים בקשר עם מנהלים בתי-הספר.

דב חנין: אתה יכול להגיד לי שמשרד החינוך בא בטענות למנהלים?

דב חנין: מנהל בית-ספר תיכון שבין י' ל-י"א נושרים אצלו תלמידים, יש לכם מעקב על זה?

מוטי בנאוי: כן.

דב חנין: אתם באים בטענות לאותו מנהל בית-ספר תיכון?

דב חנין: אתם נוקטים צעדים בעניין הזה?

דב חנין: אני לא מדבר על פעולה מול ההורים דווקא, אלא מול בית-הספר- -

רונית תירוש: בי"א-י"ב אתה לא יכול לבוא בטענות כי החוק לא מחייב ללמוד.

דב חנין: לכן אני שואל את השאלה.

מיכאל מלכיאור: אתה אמרת בעיתון בריאיון איתך- -

מוטי בנאוי: לא כל מה שכתוב אני אמרתי.

מיכאל מלכיאור: צוטטת בעיתון ש-30% מהתלמידים נמצאים בסכנת נשירה.

מיכאל מלכיאור: עם נתונים כאלה אתה נערך למצב חירום?

מוטי בנאוי: כבר הרבה שנים אני בתוך המערכת הזאת, עבדתי עם הרבה מאוד שרים ומנהלים, ואנחנו עושים את זה לאורך כל השנים.

מוטי בנאוי: כשבודקים נתונים צריך לראות מה היה לפני 15 שנה, ומה יש היום.

מוטי בנאוי: אי-אפשר להתעלם מזה.

מוטי בנאוי: בעבר שיעור הנשירה במגזר הערבי היה 12%, ואפילו 18%, היום הוא 7.5%.

מוטי בנאוי: רואים שבתהליך יש ירידה.

מוחמד ברכה: הדברים הרבה יותר חמורים.

מוחמד ברכה: הדברים האלה צוטטו בשמך ב-13 בחודש, עברו מאז רק שבועיים.

מוחמד ברכה: נניח שאנחנו לא דורשים ממך שום דבר לפני 13 בחודש – בשבועיים האלה איזה תשובות יש לך לוועדה הפרלמנטרית הזאת על התופעה שאתה אפיינת?

מוטי בנאוי: אתם רואים שבמשך כל השנים יש ירידה בכל המגזרים- -

מיכאל מלכיאור: ובמגזר העולים העלייה תלויה.

מוטי בנאוי: אני לא מוצא כרגע- -

מיכאל מלכיאור: מה זה אתה לא מוצא כרגע?

מיכאל מלכיאור: כשאני שואל אותך, אתה חייב כרגע.

מיכאל מלכיאור: אתה לא יכול להגיד שבכל המגזרים יש ירידה כשאנחנו מביאים נתונים אחרים, ואתה אמרת שאתה לא חולק עליהם.

מיכאל מלכיאור: יש עלייה תלולה, יותר מכפול ממה שהיה לפני 10 שנים.

מיכאל מלכיאור: העולים לא שייכים לחברה הישראלית?

אלכס מילר: אין להם שום תשובות.

מוטי בנאוי: אני הבאתי את הנתון של 38.5%, ובוועדה הזאת חשפתי את הנתונים האלה.

מוטי בנאוי: אני בודק את זה לפי כל שנה, ואני אומר לך בנתונים ב-12 השנים האחרונות רואים ששיעור הנשירה ירד.

מיכאל מלכיאור: במגזר הערבי שיעור הנשירה ירד?

מוטי בנאוי: שוב, אם אני מחלק אותם לילידי הארץ, עולים מחבר העמים, אתיופים - כן.

מוטי בנאוי: זה עמד על כ-6%, זה ירד ל-4.2%.

מוטי בנאוי: זה נע ונד כי זה לא חד-משמעי.

יצחק גלנטי: זה כולל הנשרה או רק נשירה?

מוטי בנאוי: זאת שאלה קשה משום שב-י"א י"ב זכותו של הילד לעזוב.

מוטי בנאוי: חוק חינוך חובה מחייב את המדינה ואת הרשות המקומית עד גיל 15 ועד בכלל, עד תום כיתה י'.

מוטי בנאוי: בי"א זאת זכותו של התלמיד.

מוטי בנאוי: זאת לא זכותו של המנהל ולא של שום גורם אחר.

רונית תירוש: אתה תתמוך בחוק שיחייב אותם עד י"ב.

אבי לוי: הצענו את זה.

אבי לוי: גם בתקופתך הצענו.

קריאות: - - -

מוחמד ברכה: אני מרגיש שאתם הולכים סחור-סחור.

מוחמד ברכה: אני מציע להפסיק את הישיבה ולבקש משרת החינוך להתייצב מול הוועדה עם הצוות שלה, שיבואו עם תוכניות ועם תשובות ולא עם מערכת של הצדקות ותירוצים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו אולי נקבל החלטות בכיוון הזה, אבל כרגע נמשיך.

קריאות: - - -

אבי לוי: אתם עושים שגיאה חמורה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא עושים שגיאה.

מוחמד ברכה: אנחנו מבקשים תשובות ותוכניות לטיפול בבעיה.

אבי לוי: עד עכשיו לא נתתם לי לדבר על אף תוכנית שעשיתי במגזר הערבי ב-10 השנים האחרונות- -

מיכאל מלכיאור: לא נכון.

מיכאל מלכיאור: אחרי שנתת נאום ארוך לא הגעת לדברים אחרים.

אבי לוי: אם הייתי בדיון ב- 4 עיניים הייתי אומר לך משהו אחר.

אבי לוי: לא נעים לי לומר לך את זה, באמת.

אבי לוי: לא הצטדקתי, ואני לא מצטדק, ולא התנצלתי ואני לא מתנצל.

אבי לוי: אמרתי, שאם אתם רוצים להתעלם מזה שנשירה זאת תופעה חובקת עולם שמתחילה בבית ונגמר בראש הממשלה, זאת טעות.

אבי לוי: זה לא רק משרד החינוך.

אבי לוי: אבל אני לא אומר- - -

מוחמד ברכה: אני רוצה לשמוע משרת החינוך אם היא מרוצה מהתשובות שאתם נותנים כאן.

מיכאל מלכיאור: אתה באת לכאן היום כדי לייצג את משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: אם לא רצית לקחת על עצמך את זה, היית אומר למנכ"ל שלך שאתה לא הולך, שהוא ילך.

מיכאל מלכיאור: אם באת לכאן אתה צריך לתת תשובות.

מיכאל מלכיאור: אתה לא יכול להגיד שאתה לא מתייחס לנתונים האלה כי אתה לא מכיר אותם; על העולים אתה לא יכול להתייחס כי חשבתי שמדברים על ערבים; על ערבים אתה לא יכול להתייחס כי אלו נתונים חדשים; על כלל המערכת אתה אומר שזה של הרשויות.

מיכאל מלכיאור: סליחה, אם אתם חושבים שזאת הדרך, אז תגידו כי אתם רואים שחברי הכנסת עוזבים בזה אחר זה כי הם לא שומעים כלום מכם.

מוטי בנאוי: שרת החינוך ומנכ"ל המשרד מינו אותי להיות ראש צוות משימה בנושא נשירה למשך השנתיים הבאות.

מוטי בנאוי: אני כבר יכול לומר לכם היום מה יהיו המטרות הראשונות שלנו כצוות משימה.

מוטי בנאוי: כמו שיש צוות משימה ברמת המטה יהיו צוותי משימה ברמת המחוז, ברשות חינוך ובבתי-ספר; יוקמו ועדות התמדה, ויש לנו כבר כמה ועדות התמדה לקראת חנוכה שמנהל בית הספר צריך להופיע בהן ולהעלות את שמות התלמידים שיש אתם בעיה, ואז לומר אחד מן השניים: יש לי כלים, אבל אין לי משאבים או יש לי משאבים, ואין לי כלים – או אין לי לא זה ולא זה, ואם לא יקבל אחד משני הדברים האלה הוא לא יכול להתחייב שהתלמיד יסיים את בית-הספר במצבו הנוכחי.

מוטי בנאוי: ואז אנחנו מקווים שיהיה סל למניעת נשירה שפעמיים בשנה נוכל לתת- -

מיכאל מלכיאור: כמה הסל הזה?

מוטי בנאוי: אנחנו עדיין לא יודעים.

מיכאל מלכיאור: מה זה "לא יודעים"?

מיכאל מלכיאור: כמה מקצה משרד החינוך לסל הזה?

מוטי בנאוי: בשנתיים האחרונות עשינו ניסוי ראשון באשדוד ובשישה יישובים במחוז צפון, כולל במגזר הערבי, ויש ירידה יחסית גדולה בשיעורי הנשירה באותם בתי-הספר.

מוטי בנאוי: אנחנו רוצים לעשות את זה בכל מדינת ישראל.

מוטי בנאוי: עשינו פיילוט.

ג'מאל זחאלקה: מה כולל הסל?

מוטי בנאוי: צריך לתת מענה.

מוטי בנאוי: או שאתה נותן את התוכנית.

מוטי בנאוי: אנחנו מריצים את זה בשנתיים האחרונות- -

מיכאל מלכיאור: לא הייתם צריכים לעשות פיילוט במשך שנתיים.

מיכאל מלכיאור: כל אחד יודע מה צריך לעשות.

מיכאל מלכיאור: אני לא צריך להיות ראש אגף במשרד החינוך כדי לדעת שאם יש ועדה בכל בית-ספר, לא צריך בשביל זה פיילוט.

מיכאל מלכיאור: יש ועדה שעוקבת אחרי כל התלמידים ומקבלת אחר-כך את האמצעים הנדרשים בשביל לעזור לתלמידים שנמצאים בסכנת נשירה.

מיכאל מלכיאור: אז בוודאי שהמצב משתנה.

מיכאל מלכיאור: לא צריך בשביל זה פיילוט של שנתיים.

מיכאל מלכיאור: ולא צריך לצאת לעיתונות ולהגיד ש-30% בסכנת נשירה.

מיכאל מלכיאור: צריך לעשות.

ג'מאל זחאלקה: דווקא התמרור האדום שהוא הציב הוא חשוב.

ג'מאל זחאלקה: טוב שהוא הזהיר.

ג'מאל זחאלקה: לא צריך להחביא את הנתונים.

מוטי בנאוי: אנחנו עושים פעמיים בשנה איתורים.

מוטי בנאוי: זה חריג ביותר וכמעט אין דבר כזה שאנחנו לא יודעים מה קרה עם הילד, אם הוא נשר או לא נשר.

מוטי בנאוי: לפי החלטת ממשלה, קציני הביקור הסדיר מאתרים את כל התלמידים שלא נמצאים במערכת.

מוטי בנאוי: ברוב המקרים אנחנו מגיעים ל-98%-99% שמאותרים, כל אחד עם הסיבות שלו.

מוטי בנאוי: אלה שבמסגרת חוק חינוך חובה יש לשלב אותם בבית-הספר; במגזר הערבי זה הרבה יותר קשה, אין מה להשוות, לצערי.

מוטי בנאוי: אני יכול לומר שהצלחתו של הקב"ס תלויה במידה רבה במעטפת התמיכה שהוא מקבל מראש הרשות.

מוטי בנאוי: במגזר הבדואי אם ראש הרשות לא נותן את התשתיות הבסיסיות: מחשב, כיסא, שולחן, ההתייחסות בהתאם.

מוטי בנאוי: בבג"ץ נאמר שיש אפליה, אבל הוא דחה את העתירה שלהם.

מוטי בנאוי: ראש רשות הוא בעל הבית.

מוטי בנאוי: צבי בר לא רק עושה גימיק, אלא שנים עושה טיפול בפרט.

מיכאל מלכיאור: אבל בג"ץ פסק שאתם צריכים לעשות העדפה מתקנת.

מיכאל מלכיאור: אם יש 12 פסיכולוגים במקום 48 שצריך לפי התקן, זה נקרא העדפה מתקנת?

מיכאל מלכיאור: זה טיפול טוב ברשימה?

מוטי בנאוי: יש עכשיו צוות משימה בראשותי, אנחנו מגישים את המסקנות ממש היום למנכ"ל ולשרה.

מוטי בנאוי: המסקנות שלנו מאוד ברורות וחד-משמעיות- -

מיכאל מלכיאור: מה המסקנה שלך בעניין הזה?

מוטי בנאוי: ברור שיש בעיה.

אבי לוי: מבקר המדינה אמר שצריך, לפי התקן, אלף קב"סים, ויש לנו רק 300.

אבי לוי: אנחנו מחזקים את מה שהוא אמר.

אבי לוי: אז מה, יש לנו אלף קב"סים?

אבי לוי: יש לנו 300.

ג'מאל זחאלקה: לא רק בג"ץ, גם מבקר המדינה אמר שמספר הקב"סים בנגב זאת שערורייה.

אבי לוי: כל שנה אני זועק וצועק.

מוטי בנאוי: חבר הכנסת הנכבד, האמן לי, אני גר בדרום, אני מוכן שתעשו אתי סיור ותראו כמה קב"סים היו, ומחר הם הולכים.

מוחמד ברכה: אני חושב שמי שמטפל שם בנושאים זה יותר השב"ס מאשר הקב"ס.

מוטי בנאוי: יש בזה גם משהו.

מוחמד ברכה: התושבים מופקרים שם.

מוטי בנאוי: קצין ביקור סדיר מקבל מעטפת ביטחון ואת תמיכת ראש הרשות כי הוא בעל הבית.

מוטי בנאוי: אם הוא לא מקבל את זה הוא לא שווה.

שמואל דוד: אני רציתי להגיב על הדברים על כיתות.

שמואל דוד: לפי נתוני תוכנית הנגב, 750 כיתות בנגב כיום הן פסולות.

שמואל דוד: לפי נתונים של תוכנית הנגב 1,250 כיתות חסרות כעת בחינוך הערבי בנגב, תכפילו את זה בכ-30 תלמידים בכיתה, ותבינו איזו אוכלוסייה של תלמידים נמצאת בלי כיתות.

שמואל דוד: לפי תוכנית הנגב, 1,750 כיתות צריכות להיבנות ב-10 השנים הקרובות כדי להדביק פערים של גידול טבעי.

שמואל דוד: אז אתמול הממשלה עשתה טובה לאנושות ונתנה- -

מיכאל מלכיאור: צר לי להגיד לך, זאת מחלקה אחרת במשרד החינוך.

שמואל דוד: זאת לא מחלקה אחרת.

שמואל דוד: גם מי שדוחף עוד ועוד קרוואנים שעולים 60 אלף ₪ במקום כיתות שעולות 500 אלף שקל עושה את זה במכוון.

שמואל דוד: לפי נתוני תוכנית הנגב, הצפיפות במטר רבוע- -

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא נפתח את זה לדיון הזה.

מיכאל מלכיאור: זה נכון, אבל זה לא שייך לנושא.

שמואל דוד: איך אפשר לדבר- -

מיכאל מלכיאור: יותר קל למשרד החינוך להפיל על ראש הרשות את העניין, ולהגיד שזה עניין של שולחנות, ושמשרד החינוך יבנה את הכיתות שהוא מחויב.

מיכאל מלכיאור: יותר קל להפיל את זה, וכל אחד מפיל על השני, וכך החינוך נראה.

מוטי בנאוי: כשחסרות התשתיות אין בעיה- -

מיכאל מלכיאור: אני יודע שזאת לא האחריות שלך.

מוטי בנאוי: אני אחראי על מניעת הנשירה.

מוטי בנאוי: כל ילד נושר שווה 100% לעצמו, לאמא שלו, לאבא שלו, למורה שלו, למנהלת בית הספר, לראש הרשות, למנכ"ל משרד החינוך.

מוטי בנאוי: חד וחלק, ואני אומר את זה בכל מקום.

מיכאל מלכיאור: אתה אומר שאתה אחראי למניעת הנשירה, לעומת אבי שאמר שזה בכלל לא שלכם.

מוטי בנאוי: הוא לא אמר את זה.

מוטי בנאוי: הוא אמר שהאחריות, על-פי חוק, צריך לבדוק את החוק- -

מיכאל מלכיאור: זה לא מה שהחוק אומר.

מיכאל מלכיאור: החוק אומר שהרישום הוא בידי הרשויות.

מיכאל מלכיאור: האחריות הכוללת, לפי חוק, במדינת ישראל היא של משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: לא כמו שהוא אמר.

מיכאל מלכיאור: הוא אמר שהאכיפה היא של ראשי הרשויות- -

מוטי בנאוי: האכיפה היא קודם כל של הרשויות.

מיכאל מלכיאור: ראשי הרשויות צריכים לדאוג שנרשמים.

מיכאל מלכיאור: הרי זה שנרשמים לא אומר שלומדים.

מיכאל מלכיאור: כל הזמן זה הוויכוח הזה- -

מוטי בנאוי: אבל יש מציאות.

מיכאל מלכיאור: לא עשו אותך אחראי על מניעת הנשירה אם זה היה באחריות הרשויות המקומיות, נכון?

מוטי בנאוי: נכון.

מיכאל מלכיאור: מינו אותך כי זאת אחריות וזאת אכיפה של המשרד.

מוטי בנאוי: לכן יש מאבק לא פשוט גם עם הרשויות.

מוטי בנאוי: למה לא משפט, כן משפט, תביעה, לא תביעה, יש צורך בתביעה, מה קורה בסופה של התביעה- -

מיכאל מלכיאור: משרד החינוך תובע במקרים שפוגעים בכבוד של משרד החינוך, כמו בבית-הספר בחיפה.

מיכאל מלכיאור: אז הולכים לתבוע את ההורים.

מיכאל מלכיאור: אבל כשראש רשות צריך לעשות את העבודה שלו, ולא עושה אותה, אתם לעולם לא תעשו את זה.

מוטי בנאוי: על זה אני מנוע מלהגיב.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שאתה מנוע מלהגיב, אבל אני יכול לומר את זה.

מיכאל מלכיאור: אם אתם רואים שראש הרשות הוא הפושע בעניין – ואני מקבל שלראש הרשות יש האחריות שלו – אתם צריכים לתבוע אותו.

מיכאל מלכיאור: זאת העבודה שלכם.

מיכאל מלכיאור: לכם יש האחריות הכללית על זה.

מיכאל מלכיאור: לכם יש הפיקוח הכללי על כל המערכת ואת האחריות הכללית על כל המערכת.

ג'מאל זחאלקה: הוועדה תומכת בדרישת

ג'מאל זחאלקה: כם לגיבוי מערך הקב"סים.

ג'מאל זחאלקה: אבל אנחנו רוצים לראות תוכניות אמיתיות בעניין הנשירה.

ג'מאל זחאלקה: הרי שרת החינוך ומשרד החינוך אחראים.

ג'מאל זחאלקה: כל דבר שקורה במערכת החינוך הוא באחריות משרד החינוך.

ג'מאל זחאלקה: זה שהעבירו סמכות פרטנית כזאת או אחרת לראש עיר או לאגף ואו לעמותה, זה לא אומר שמשרד החינוך לא אחראי.

ג'מאל זחאלקה: הרי הקב"סים הם של המשרד, לא?

אבי לוי: לא.

אבי לוי: של הרשות.

מוטי בנאוי: אנחנו אמנם משלמים 75%- -

ג'מאל זחאלקה: אנחנו בעד שיהיו יותר קב"סים, אבל אתה יודע שקב"סים זה לא הפתרון.

מוטי בנאוי: בוודאי.

ג'מאל זחאלקה: מדוע בהיותך אחראי על הקב"סים ועל האכיפה, דווקא למחלקה שלך העבירו את הטיפול בנושא הנשירה?

ג'מאל זחאלקה: האם יש כוונה שהטיפול בבעיה יהיה טיפול של אכיפה ולא של מניעה או בבעיות השורש- -

מיכאל מלכיאור: לא, הוא רוצה מניעה.

מוטי בנאוי: אנחנו עושים את שני הדברים גם יחד.

מוטי בנאוי: חלק גדול מפיתוח תוכנית אומ"ץ או תוכניות אחרות של אגף שח"ר- -

מיכאל מלכיאור: אבל אתם מבינים שזה לא עניינו של ראש העיר.

מיכאל מלכיאור: אבי, אתה לא מבין את זה, אני מתפלא עליך.

אבי לוי: האמן לי שאני מבין.

אבי לוי: אני נתתי הצעות שונות לעשרה שרי חינוך עד היום.

מיכאל מלכיאור: זה בעיקר טיפול פדגוגי חינוכי כלפי כל ילד.

מיכאל מלכיאור: ילד שמתנכר להורה ולבית-הספר ומבחינה חברתית ולימודית, זאת בעיה של מערכת החינוך.

מיכאל מלכיאור: ראש עיר לא נבחר להיות מומחה לחינוך.

אבי לוי: אם מנהל בית-הספר מנשיר תלמידים, אתה מבין שלפי ההיררכיה משרד החינוך לא יכול לעשות שום דבר למנהל.

אבי לוי: כלום.

ג'מאל זחאלקה: אתה מדבר על בתיכון.

אבי לוי: אני מדבר על כיתה י'.

אבי לוי: פעם היה ט', י', י"א, י"ב, היום מדברים על י', י"א, י"ב.

אבי לוי: יש נשירה גם בבית-ספר יסודי וצריך לטפל ועושים.

אבי לוי: עם זאת נניח שיש נשירה בבית-ספר, ואני רוצה להדיח מנהל מתפקידו כי הוא לא עשה אותו נכון, אני לא תמיד יכול לעשות משהו.

אבי לוי: כמו שקרה פעם שמנהל בית-ספר אליאנס בתל-אביב יצא בגאווה בהודעה שיש בבית-ספרו 40% נשירה כדי להראות שבית-הספר שלו אליטיסטי, והוא מנשיר את התלמידים הפחות טובים.

אבי לוי: אמרתי לשר מסוים, שהוא צריך לצאת בהודעה- -

מיכאל מלכיאור: זה בית-ספר רשמי?

אבי לוי: בית-ספר אליאנס, אתה מכיר אותו, תרבות צרפתית.

אבי לוי: אמרתי לשר לפטר את המנהל, והשר אמר לי, מי אני שאפטר אותו?

אבי לוי: הרי הוא עובד הרשות המקומית שעובד אצל ראש העיר- -

ג'מאל זחאלקה: לא יכול להיות שמשרד החינוך לא יכול לפטר מנהל - -

אבי לוי: הוא יכול ליצור מדיניות ומודעות, הוא יכול להכשיר ולהסביר, לפטר – לא.

אבי לוי: היו"ר מיכאל מלכיאור: כשמנהל מחליט לא לעשות מה שחוזרי המנכ"ל אומרים לו במודעות ובהצהרה – למשרד החינוך אין שום אמצעים כלפי אותו מנהל?

אבי לוי: זה מה שאתה רוצה להגיד לי?

אבי לוי: לפחות בעניין הנשירה אתה לא יכול לעשות לו כלום.

אבי לוי: עובדה שמנהלים מנשירים.

מיכאל מלכיאור: יש הרבה עובדות.

מיכאל מלכיאור: אתה רוצה להגיד לי שלמשרד החינוך אין שום כלים?

מיכאל מלכיאור: אז בכלל אתה מצהיר שמשרד החינוך מיותר, כל המפקחים מיותרים, כל חוזרי מנכ"ל מיותרים.

מיכאל מלכיאור: אתה מכריז שמנהל יכול לצפצף על כל המערכת ועל כל חוזרי המנכ"ל, והמשרד לא יכול לעשות לו שום דבר.

אבי לוי: אתה עושה הרחבה של מה שאמרתי.

מיכאל מלכיאור: לא.

מיכאל מלכיאור: אם הוא לא יכול לעשות משהו בעניין ההנשרה, אז בוודאי שהוא לא יכול לעשות כלום גם בנושאים האחרים שהוא מקבל בחוזרי המנכ"ל.

אבי לוי: אמרתי שמנהל בית-ספר יכול להנשיר תלמידים, הוא ייתן תמיד אמתלות וסיבות שונות, ולנו קשה מאוד לתבוע אותו.

מיכאל מלכיאור: אם אין לכם כלים, אז חבל - -

מוטי בנאוי: לפני חודשיים שלחתי מכתבים לכל מנהלי בתי הספר בארץ, לכל ראשי הרשויות, לכל מנהלי המחוזות ולכל המפקחים הכוללים.

מוטי בנאוי: כתבתי את רשימת השמות של התלמידים שנשרו, והם באחריותם.

מוטי בנאוי: כל אחד היה צריך לתת לי הסבר איפה הילד, למה, איך וכמה.

מיכאל מלכיאור: למה הוא צריך לתת הסבר, הרי לפי מה ששמענו עכשיו הוא לא צריך לתת לך הסבר.

מוטי בנאוי: על כל פנים, אנחנו אוספים את החומר, ויש לנו כבר כ-50% מהחומר.

מוטי בנאוי: הנתונים מאוד משמעותיים, אני לא יכול לדבר עד שאנחנו לא נסיים.

מוטי בנאוי: כשאתה מעביר את הרשימה וקורא שם – זה לא נתון סטטיסטי, אלא כתוב שם.

מוטי בנאוי: ראשי הרשויות הביאו אליהם את ראשי מנהל החינוך, את מנהלי המחלקה ואת מנהלי בתי-הספר, והתחילו לשאול את השאלות.

מוטי בנאוי: אני מקווה שתוך חודש ימים נסיים ויהיו לנו נתונים מדויקים.

מוטי בנאוי: זאת אולי הדרך ללחוץ על כל גורם שיש לו אחריות בכל דרג ממשרד החינוך ועד אחרון המורים.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשמוע כמה מילים מהמשרד לביטחון פנים.

מיכאל מלכיאור: בבקשה.

יובל רביבו: אנחנו בעיקר מקשיבים, כי הנתונים אינם בידי המשטרה.

מיכאל מלכיאור: אתה יכול להגיד משהו על הקשר בין נשירה לבין עבריינות?

יובל רביבו: במחלקת הנוער במשטרה בלשי הנוער הם שמתעסקים עם אותם נערים, בעיקר בשעות אחר הצוהריים, ובשעות היום עם נערים שנמצאים בסביבת בית-הספר, אבל לא בפנים.

יובל רביבו: אנחנו נתקלים בהם גם בערבים במועדונים.

יובל רביבו: במקרים האלה אלה אותם נערים שמעורבים בעבירות פליליות.

יובל רביבו: אין לנו נתונים להגיד כמה מאותם נערים שנפתחים נגדם תיקים הם נערים שנשרו, אבל מהניסיון שלנו יש רבים.

רומן שניידר: אני מהאגודה הישראלית למען ילדים עולים.

רומן שניידר: לעומת ד"ר לוי לא חשבתי שמדובר רק על ערבים, אלא על תופעה כללית, ואני אפילו מרגיש שזה סוג של ועדת קליטה כי דובר כבר מספר שנים על נשירה בקרב עולים, והמצב הוא קטסטרופלי- -

מיכאל מלכיאור: אתה יכול להגיד משהו על מה שאמר קודם מוטי?

מיכאל מלכיאור: האם הנשירה בקרב העולים באמת בירידה?

מיכאל מלכיאור: זה מאוד הפתיע אותי, כי אני קיבלתי מספרים אחרים.

רומן שניידר: יש בלבול מאוד גדול בסטטיסטיקה וגם במושגים – מה זה נשירה.

רומן שניידר: אנחנו יודעים על עלייה חדה בקרב העולים הנושרים.

רומן שניידר: אני מדבר על נשירה ולא על הנשרה.

רומן שניידר: ילד עוזב את בית-הספר, וכמו שאמרת נכון, זה תהליך; הוא לא קם בבוקר ואומר שהוא לא מגיע מחר וזהו- -

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת אתה חולק על הנתון שאמר מוטי שבכל המגזרים יש ירידה.

רומן שניידר: אני מסכים אתו שאפשר להציג את זה כפי שהוא מציג כי השאלה היא מי זה עולה, ומה זה נשירה.

מיכאל מלכיאור: מה זאת אומרת?

מיכאל מלכיאור: עולה הוא מי שעלה בשנים מסוימות, ונשירה זה מי שעזב את בית-הספר.

רומן שניידר: אני גם מכיר ילדים שלא היו יום אחד בבית הספר.

מיכאל מלכיאור: גם אלה שלא היו זה גם נשירה.

רומן שניידר: לפי מה שאנחנו רואים בשטח הנשירה בקרב העולים – שעלו החל משנת 1990 – עולה מדי שנה.

רומן שניידר: זה מורגש במיוחד, והדוח שאתה הצגת מתייחס ל- 5 השנים האחרונות.

רומן שניידר: אפשר לדבר על סוג אחר של עולים, אבל ברור שילד ערבי או עולה עוזב את בית הספר כי לא טוב לו בבית-הספר.

רומן שניידר: אנחנו אומרים שאין ילדים רעים, יש ילדים שרע להם.

רומן שניידר: על החברה, על משרד החינוך, על הרשויות ועל כולנו לעשות משהו שיהיה לו טוב שם.

רומן שניידר: אם יהיה לו טוב הוא לא יעזוב.

רומן שניידר: מה זה טוב?

רומן שניידר: אני חושב על שני דברים: ראשית, תוכניות שמדברות על זהות, על שייכות, קבוצות תמיכה, שיהיה מישהו שיקשיב לילד, שיזהה שיש לו פוטנציאל לנשור מהיכרות עם התרבות שלו.

רומן שניידר: בהכללה, לעולים אין משפחות תומכות; אין שם הורים שישאלו, שיהיו אתם, שיבדקו איפה הוא היה היום – בבית-ספר או במקום אחר.

רומן שניידר: דבר שני, אנשי מקצוע בבתי-ספר כמו יועצים חינוכיים.

רומן שניידר: אני אישית יועץ חינוכי, סיימתי תוכנית לעולים בבר-אילן לפני שנה, ויש 25 כאלה – 10 ממוצא אתיופי ו- 15 מחבר העמים.

רומן שניידר: אני בטוח שגם במגזר הערבי יש צורך באנשי מקצוע שיקשיבו לילד, לא מורה שנכנס ורואה 40 ילד, ואין לו זמן לשום דבר.

מיכאל מלכיאור: החלטת הוועדה: הוועדה רואה בחומרה רבה את נתוני הנשירה במגזרים השונים שהתפרסמו לאחרונה: במגזר הערבי ובמיוחד במגזר הבדואי בנגב ובמגזר העולים, וגם על מה שקורה בצפון בעקבות המלחמה.

מיכאל מלכיאור: הוועדה לא שבעת רצון מתשובת משרד החינוך והרשויות המקומיות לגבי התופעה המדאיגה הזאת- -

מוחמד ברכה: - - - אנשי הרשויות המקומיות יכלו להגיע.

קריאה: היו פה.

מיכאל מלכיאור: הציץ ונפגע.

מיכאל מלכיאור: הוועדה מצפה ממשרד החינוך שיש לו אחריות כוללת לחינוך במדינת ישראל, לקחת על עצמה גם אחריות כוללת ולפקח על נושא הנשירה.

מיכאל מלכיאור: הנשירה דורשת גם טיפול מערכתי, שצריך גם לכלול את הרשויות המקומיות, אבל צריך ללכת על רמת הפרט בנושא הזה, ושבכל בית ספר יהיה מערך תמיכה שמזהה פוטנציאל לנשירה ועוזר לכל ילד לפי הצרכים שלו והתרבות שלו.

מיכאל מלכיאור: אם זה אפשרי זה מונע את גם את הנשירה הסמויה וכמובן את הנשירה הגלויה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מצפים לתוכניות לכלל החברה הישראלית – לא פיילוטים ולא בבית-ספר או בעיר כאלה ואחרים – עם דגש על המגזרים שבהם הבעיה היא יותר גדולה; לשמוע על תוכניות ליישום ועל תקציבים שמציבים כדי שיהיה סל למניעת נשירה, והוא ולא יהיה משהו באוויר, אלא יכלול את האמצעים.

מיכאל מלכיאור: ניכור ובעיות חברתיות אחרות הם לא עניין של כסף, אפשר לפתור את זה בתשומת לב, בטיפול ובעזרה.

מיכאל מלכיאור: אבל במקום שצריך גם אמצעים כספיים צריך שהם יהיו כדי למלא תוכן בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מצפים לקבל תשובות מובהקות מהגורמים האחראיים, קודם כל ממשרד החינוך תוך פרק זמן של חודש ימים, מקובל עליכם?

מוטי בנאוי: התוכנית שאתה מציג- - -

מיכאל מלכיאור: אבל זה לא הנושא.

ג'מאל זחאלקה: התוכנית שאתה מציג כבר הועברה למנכ"ל- -

מיכאל מלכיאור: אז אנחנו מצפים לשמוע מכם.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שתתייחסו לזה כאל מצב חירום ולא בשלוות נפש שעשיתם את זה וטיפלתם בזה כבר 20 שנה.

מיכאל מלכיאור: הגישה הזאת היא לא לעניין.

מיכאל מלכיאור: בשנתיים פיילוט נשרו עשרות ואולי מאות ואלפי ילדים.

מיכאל מלכיאור: חבל.

מיכאל מלכיאור: אפשר היה להציל מאות ילדים.

מיכאל מלכיאור: הגישה שלך היא שכל ילד הוא עולם ומלואו, וכל נושר הוא כשל של המערכות שלנו.

מיכאל מלכיאור: הגישה הזאת היא גישה נכונה, אבל שלוות הנפש לא תואמת את הפילוסופיה.

מוטי בנאוי: את המאבק שלי אני עושה איפה שצריך, ואיך שצריך.

מוטי בנאוי: האמן לי, אגף שח"ר עושה מאבק קשה לאורך כל הדרך.

מוחמד ברכה: הוועדה מבקשת משרת החינוך להיכנס אישית לעובי הקורה בעניין הזה, ושמחר בישיבה יושב ראש הוועדה יודיע לה שזאת בקשתה של הוועדה.

מוחמד ברכה: דבר שני, אנחנו מבקשים ממשטרת ישראל לעשות מיפוי של עבירות הנוער שנוגעות לנושרים כדי שהטיפול בהן יחזור למערכות המתאימות של משרד החינוך ושל הרשויות המקומיות.

מוחמד ברכה: דבר שלישי, לבקר את השלטון המקומי שלא שלח לכאן נציגים.

יובל רביבו: אי אפשר לבדוק את הנתונים האלה.

מוחמד ברכה: יש לכם רישום של עברייני נוער?

יובל רביבו: אפשר עתידית.

יובל רביבו: תיבדק השאלה האם- - -

מיכאל מלכיאור: אנחנו מבקשים ממשטרת ישראל להביא בפני הוועדה נתונים בדוקים על היחס בין נשירה לבין עבריינות.

מיכאל מלכיאור: כמו-כן להגביר את התיאום בין כל מערכות החינוך כדי להחזיר את הילדים האלה למערכות הלימודים בבתי-הספר במידת האפשר.

מיכאל מלכיאור: משטרת ישראל לא יכולה לעשות את זה לבד, אבל להגביר את התיאום אפשר.

ג'מאל זחאלקה: צריך להוסיף להחלטות את תגבור מערך הקב"סים, לפי המלצות מבקר המדינה.

יהודית גידלי: מבקר המדינה או בג"ץ?

מיכאל מלכיאור: גם וגם.

ג'מאל זחאלקה: - - -

אבי לוי: יש לי לפחות 10 תוכניות קיימות שלא דיברתי עליהן- -

ג'מאל זחאלקה: מבקר המדינה התייחס רק לעניין הקב"סים.

אבי לוי: יש תוכניות כמו מב"ר, אתג"ר, אומ"ץ, מניעת נשירה.

אבי לוי: למה הוועדה לא אומרת שהיא מוצאת לנכון שצריך לתגבר את התוכניות האלה?

קריאות: - - -

מיכאל מלכיאור: אף אחד לא אומר שאין אף תוכנית.

מיכאל מלכיאור: אתה עצמך אומר שיש כל התוכניות האלה.

מיכאל מלכיאור: התוכניות האלה הן של הרשויות המקומיות?

מיכאל מלכיאור: לא.

מיכאל מלכיאור: הן של משרד החינוך, נכון?

מיכאל מלכיאור: ברור שצריך לשתף, אבל האחריות היא של משרד החינוך.

כמאל עטילה: במאגר של משרד החינוך יש תעודות זהות של כל אלה שנושרים.

כמאל עטילה: המשרד מספק את תעודות הזהות לקב"סים כדי לאתר אותם.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שאתם עושים את זה.

כמאל עטילה: בכל סיור במועצות אנחנו מעבירים רשימות.

כמאל עטילה: דבר שני, התווספו עכשיו 134 פסיכולוגים שרובם מהמגזר הערבי, אבל הם טרם אוישו במגזר הערבי.

קריאה: למה?

כמאל עטילה: אומרים במועצות שהם בתהליך הבראה וצריך את אישור משרד הפנים כדי למנות פסיכולוגים.

כמאל עטילה: ו-54 אלף שעות ייעוץ גם חולקו לכל בתי-הספר.

ג'מאל זחאלקה: זה לא העניין.

ג'מאל זחאלקה: העניין הוא שהתשלום הוא מהמועצה.

כמאל עטילה: קיבלנו אישור מיוחד.

כמאל עטילה: משרד החינוך משלם את חלק ההשתתפות שלו, קרן סקטא-רש"י משלים את החלק של המועצות- -

ג'מאל זחאלקה: הוא מדבר על פתרון שנעשה לאחר שהמועצות המקומיות - -

כמאל עטילה: 54 אלף שעות יועברו למגזר.

מיכאל מלכיאור: זה דבר מבורך וטוב.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.