ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 85, 2006-11-21 13:00

מיכאל מלכיאור: אנחנו עוברים לדון בנושא השני.

מוחמד ברכה: ב-16 לאוקטובר אני הפניתי שאילתא בעל פה לשרת החינוך והתרבות, בעניין סגירת שתי כיתות לימוד לחינוך מיוחד בכפר נחף.

מוחמד ברכה: בנוסף, נודע לי שגם בכפרים קרובים, ברמה, מרר, סז'ור, מג'לה כרום, נסגרו כיתות החינוך המיוחד.

מוחמד ברכה: השרה ענתה לי מעל בימת הכנסת, אבל הבעיה לא נפתרה.

מוחמד ברכה: היא אמרה מה שאמרה, והתייחסה לצורך של מספר מסוים של תלמידים של חינוך מיוחד בכיתות השונות.

מוחמד ברכה: אני עדיין חושב, שהבעיה לא נפתרה.

מוחמד ברכה: תלמידים בעלי מוגבלויות אינם יכולים לנסוע כל יום 70 קילומטר הלוך וחזור לכפר כנא, ויש מקום לשוב ולפתוח את הכיתות האלה.

מוחמד ברכה: יש לציין, ששרת החינוך כאשר ענתה לשאילתא שלי, נתנה לי את חוזר המנכ"ל שקובע כללים לגבי הנושא הזה.

לאה שקד: נח8ב, נוהל פתיחת כיתות בחינוך המיוחד.

מוחמד ברכה: המועצה עשתה את המוטל עליה, וכך גם הנהלת בית הספר שבמסגרתו פעלו שתי הכיתות האלה.

מוחמד ברכה: על פי הנהלים האלה, מנהל מסגרת לחינוך מיוחד צריך להגיש דוח למפקח על החינוך המיוחד לא יאוחר מה-20 ביולי.

מוחמד ברכה: אכן הדוח של בית הספר הוגש ב-10 ביולי.

מוחמד ברכה: התשובה שהתקבלה: "מחלקת התקן במחוז תסיים את הצעת התקן הבסיסי לכיתות החינוך המיוחד לשנת הלימודים הבאה, לא יאוחר מ-1 באוגוסט".

מוחמד ברכה: עד 1 באוגוסט כמובן לא היה שום דבר בעניין הזה.

מוחמד ברכה: היתה ישיבה אצל ראש המועצה, שבה השתתף המנכ"ל שמואל אבואב ודוד וסרמן.

מוחמד ברכה: התקבל סיכום מוסמך על משרד החינוך, כאשר בין השאר דובר גם על הנושא של החינוך המיוחד: "המועצה מבקשת לא לסגור כיתה שלומדים בה 5 תלמידים מהיישוב".

מוחמד ברכה: החלטת המנכ"ל היתה שהנושא ייבדק מול האגף לחינוך המיוחד בראשות לאה שקד, הממונה על שירותי חינוך מיוחדים.

מוחמד ברכה: הנושא התגלגל והגיע לשאילתא שאני הגשתי, ולטיפול המאוחר של ראש המועצה.

מוחמד ברכה: היו התכתבויות.

מוחמד ברכה: אני רוצה שהיושב ראש יסתכל.

מוחמד ברכה: אלה דברים ששולחים לבית הספר.

מוחמד ברכה: מקבלים את התשובה על אותו טופס בכתב יד.

מוחמד ברכה: זה דבר שחוזר על עצמו לאורך כל הדרך.

מוחמד ברכה: אפילו לא טורחים לשלוח מכתב, שלא פתחו כיתות בשל היעדר תלמידים.

מוחמד ברכה: ב-7 לאוקטובר גם מנהל רשות החינוך במועצה מקומית רמה התייחס לעניין הזה.

מוחמד ברכה: אני חושב, שיש פה חוסר טיפול נאות בילדים, שאין אפשרות לטרטר אותם ולמשוך אותם.

מוחמד ברכה: במקום לשלוח לכפר כנא, היה אפשר לחבר בין היישובים ולעשות משהו משותף.

מוחמד ברכה: כך הטענה של חוסר בתלמידים היתה מתבטלת.

רות דיין מדר: אני מבקשת להוסיף מידע בעניין, מאחר ואנחנו מטפלים ב-3 חודשים האחרונים בנושא.

רות דיין מדר: מדובר ב-5 תלמידים שלמדו בשנה שעברה בנחף.

רות דיין מדר: בשנה שעברה זה היה בסדר, קנו להם ציוד לטיפולים פרה-רפואיים, היו להם קלינאיות תקשורת, והשנה משום מה זה לא בסדר ולא ניתן לפתוח את אותה כיתה ששנה שעברה נפתחה.

רות דיין מדר: רוצים להסיע את אותם ילדים מרחק של 70 קמ"ש לכל צד.

רות דיין מדר: מדובר בילדים עם שיתוק מוחי.

לאה שקד: זה 40 קילומטר בדיוק לכל כיוון.

רות דיין מדר: אני בדקתי את זה כרגע עם מישהי שעובדת כבר 18 שנים בתחום.

רות דיין מדר: מדובר ילדים עם שיתוק מוחין, שהעצמות שלהם נשברות בקלות.

רות דיין מדר: הנסיעות האלה מטלטלות אותם.

רות דיין מדר: לנסוע 40 קמ"ש הלוך ו-40 קמ"ש חזור בשביל יום לימודים מהשעה 08:00 עד 13:00, זאת התעללות בילדים האלה.

רות דיין מדר: לא ברור לי איך 3 חודשים נותנים לילדים האלה לשבת בבית.

רות דיין מדר: לאחרונה, התחילו לשלב אותם בכיתות, אבל ברור שהם לא לומדים.

רות דיין מדר: הם לא מתאימים לכיתה שהם נמצאים בה כרגע.

רות דיין מדר: זה כדי שהם לא יישבו בבית.

רות דיין מדר: אלה ילדים שנמצאים אחרי מלחמה.

רות דיין מדר: לא ברור לי איך משרד החינוך לא נותן את המענה, לא ברור לי איך ועדת החינוך לא דורשת לתת מענה הדרוש?

לאה שקד: זה נועד להכפיש אותנו.

רות דיין מדר: ישבנו עם שרת החינוך בעניין הזה לפני 3 חודשים, והיא הבינה שהתשובה שהיא נתנה לחה"כ ברכה לא היתה עם מספיק רגישות.

רות דיין מדר: היא אמרה שהיא תיתן מענה, תיפגש עם לאה שקד ותפתור את העניין.

רות דיין מדר: היא הפנתה את העוזר האישי שלה לטפל בעניין, אבל משום מה זה לא טופל.

רות דיין מדר: בימים אלה אנחנו עומדים לפני עתירה לבג"צ.

לאה שקד: אתם מוזמנים לעשות זאת.

מוחמד ברכה: זאת תשובה לא ראויה.

מוחמד ברכה: האם זה המשפט הראשון שיש לך להגיד?

רות דיין מדר: מאוגוסט אתם לא נותנים מענה.

לאה שקד: אנחנו נותנים.

לאה שקד: לזה שהמענה לא מקובל על כל מיני גורמים, אני מוכנה להסכים.

לאה שקד: להגיד שאנחנו לא נותנים מענה, זאת הגזמה.

לאה שקד: אני עובדת באגף לחינוך מיוחד, ממונה על שירותי חינוך מיוחדים.

לאה שקד: בין היתר, התפקיד שלי הוא היערכות לפתיחת שנת הלימודים בכל שנה.

לאה שקד: הניסיון שלנו לארגן כל שנה את הכיתות לחינוך מיוחד מחדש, לא נובע מבעיה תקציבית אלא כדי לתת שירותים יותר מיטביים ככל האפשר, בסיטואציות של חריגויות מסוימות שמספרם באוכלוסייה הוא יחסית קטן.

לאה שקד: מצד אחד, יש תמיד את המתח לא להשאיר אף ילד בחוץ, גם אם השירות איננו מיטבי, ומצד שני גם לשפר את השירותים.

לאה שקד: בשנת הלימודים תשס"ו, אני חתמתי על פתיחת כיתה לתלמידים משותקי מוחין לשנה אחת בלבד, בנוהל של כיתה חריגה.

לאה שקד: מדוע הנוהל היה חריג?

לאה שקד: כי באותה עת היה צריך לסיים את ועדות ההשמה עד סוף יוני, כאשר 5 תלמידים זוהו במערכת אחרי תאריך בו דנה ועדת ההשמה.

לאה שקד: זה היה בניגוד לנוהל.

לאה שקד: הנקודה השנייה, היא שהמועצה המקומית נחף קיבצה 5 תלמידים ב-4 שנותני גיל, לתלמידים שעל אף היותם משותקי מוחין הם תלמידים עם אינטליגנציה תקינה.

לאה שקד: אני וכל אחד מאיתנו לא היינו מסכימים לשלוח את הילד שלנו, אלא אם כן קלו כל הקיצים, לאותה כיתה עם ילד בכיתה א וילד בכיתה ד כהסדר קבוע.

מיכאל מלכיאור: אז למה עשיתם את זה?

לאה שקד: לא היה לנו בית ספר לחינוך מיוחד.

מיכאל מלכיאור: בית הספר שקיים היום לא היה בשנה שעברה?

לאה שקד: הוא נפתח השנה בראשון לספטמבר.

לאה שקד: חה"כ ברכה, האמירה הזאת, שחבל שאנחנו לא מנסים לקבץ את התלמידים, לא נכונה.

לאה שקד: אנחנו מנסים לקבץ את הילדים.

לאה שקד: לשמחתנו, מספר התלמידים משותקי המוחין במדינת ישראל, הוא יחסית קטן.

לאה שקד: כאשר ניסינו לאתר את כל התלמידים, הצלחנו לאתר 5 תלמידים בלבד.

לאה שקד: אם הייתי פועלת לפי נהלים של חוזר מנכ"ל, נח8ב, לא היינו פותחים את הכיתה.

לאה שקד: היינו אומרים, פעלתם אחרי הזמן, אתם לא עומדים בקריטריונים של גיל.

לאה שקד: משרד החינוך היה נקרא לכנסת, והיו אומרים: אתם הרשעים לא עשיתם שום דבר.

לאה שקד: מה עושה משרד החינוך בכל שנה?

לאה שקד: המפקח של החינוך המיוחד פועל בכל יישוב מול הרשות המקומית, כאשר לא הרשות המקומית מממנת את המורים אלא משרד החינוך.

לאה שקד: כאשר נדרשים לאישור חריג, אז זה מובא לשולחני, האגף לחינוך מיוחד.

לאה שקד: חריג, זה כאשר נאלצים לפתוח כיתה עם 4 שנתוני גיל ומעלה.

לאה שקד: אנחנו לא ששים לעשות את זה, כי אנחנו דורשים שהמחוז והמפקח לחינוך מיוחד יעשה בדיקה לטובתו של הילד.

לאה שקד: אין לזה שום קשר עם תקציב או מרחק ההסעה.

מיכאל מלכיאור: אבל זה לטובתו של הילד.

לאה שקד: לטובתו של הילד, זה שיהיה בית ספר לחינוך מיוחד ליד ביתו של כל תלמיד.

מיכאל מלכיאור: אז את לא יכולה להגיד שזה בכלל לא קריטריון.

לאה שקד: החוק אמר, כי אנחנו צריכים לספק בית ספר לפי צרכיו של התלמיד, קרוב ככל האפשר למקום מגוריו של התלמיד.

מיכאל מלכיאור: אם החוק אומר את זה, הוא אומר שהמרחק הוא קריטריון.

לאה שקד: הקריטריון הראשוני, הוא לפי צרכיו של התלמיד.

לאה שקד: מאחר שבשנה שעברה האיתור של התלמידים לא נעשה בזמן, וזה בסמכותה של הרשות המקומית.

לאה שקד: ..

רות דיין מדר: אלה אותם תלמידים של שנה קודמת, אז איך האיתור לא נעשה בזמן.

לאה שקד: הוא לא נעשה בזמן.

לאה שקד: ועדת ההשמה נעשתה ביולי.

לאה שקד: לפנים משורת הדין, אני אשרתי את פתיחת הכיתה.

לאה שקד: היום אנחנו מקבלים את זה כבומרנג.

לאה שקד: מאחר ואישרנו את זה בפעם אחת, מעתה ואילך אי אפשר לשפר את התנאים של התלמידים.

לאה שקד: הכיתה היא לא תקנית מבחינת זה שהיא מכילה 4 שנתונים.

לאה שקד: לפי חוזר מנכ"ל בכיתה של תלמידים משותקי מוחין צריכים להיות בין 6 ל-10 תלמידים.

לאה שקד: אני פתחתי את הכיתה בשנה שעברה עם 5 תלמידים, כי הייתי סבורה שהילדים האלה היו צריכים שירותי חינוך.

מיכאל מלכיאור: ושם בבית הספר הם לומדים עם ילדים באותו גיל.

לאה שקד: הם למדו ככיתה סגורה, כיתה לחינוך מיוחד בבית ספר רגיל, כאשר הילד המבוגר ביותר הוא יליד 95 והצעיר ביותר הוא יליד 98.

לאה שקד: 4 שנתונים.

עומר מטר: הילדים הללו לומדים ויש להם סייעות.

עומר מטר: אנחנו קנינו ציוד על סמך המשכיות של הכיתה.

מיכאל מלכיאור: האם מישהו אמר לכם שיהיה לזה המשך.

מיכאל מלכיאור: אתה אומר, שאתם קניתם ציוד על בסיס זה שיהיה המשך.

לאה שקד: אנחנו הודענו מראש שזה יהיה לשנה אחת בלבד.

עומר מטר: בראשית השנה ביקשנו סייעות, ולא קיבלנו אישור לסייעות.

עומר מטר: בינתיים אני מממן את זה.

עומר מטר: יש לי חריגה וביקורת ממשרד החינוך.

עומר מטר: יש לי שאלה ספציפית ואמיתית, האם למעון הפרטי שנפתח אתם חייבים לספק את התלמידים או שיש לו מסלול?

לאה שקד: הוא לא מעון, הוא בית ספר לחינוך מיוחד.

רות דיין מדר: הוא פרטי.

עומר מטר: הוא פרטי.

עומר מטר: אני חושב, שהוא נפתח על הבסיס הזה שיביאו אליו תלמידים.

לאה שקד: כל שנה יושבים עם מינהל הפיתוח והמחוז, גם עם מחוז צפון, ומתכננים את השירותים בבינוי ופיתוח מוסדות חינוך מיוחד.

לאה שקד: במשך 5 שנים אנחנו חיזרנו אחרי הפתחים של הרשויות המקומיות, לפתוח בתי ספר לחינוך מיוחד, לא רק במגזר הערבי אלא גם במגזר היהודי.

לאה שקד: לא הצלחנו לשכנע רשות מקומית להקצות קרקע לבנייה.

לאה שקד: אילו בשנה שעברה היינו יכולים לפתוח את זה כבית ספר רשמי, היינו רוצים זאת.

לאה שקד: מדינת ישראל ודאי מעדיפה בתי ספר רשמיים.

לאה שקד: בשנה האחרונה במחוז צפון, גם לילדים נכי נפש במגזר היהודי, לא הצלחנו למצוא רשות מקומית שתואיל בטובה לפתוח מוסד.

עומר מטר: את סותרת את הדברים.

עומר מטר: לפני 3-4 שנים שהיה בית ספר להתנהגות מוזרה, ואני רציתי לקבל אותו.

עומר מטר: אשרו לי את התקן, ובסוף העבירו את זה למג'דל כרום.

עומר מטר: יש שם מישהו שמחפש דברים באופן פרטי.

עומר מטר: במשך 6 שנים נחף מבקשת בית ספר לחינוך מיוחד לכל הסוגים שיש.

עומר מטר: אנחנו פונים לעדלה.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח, שד"ר שקד מאוד שמחה לשמוע את זה.

מיכאל מלכיאור: את אומרת שבמשך כל השנים את פנית ולא קיבלת תשובה.

מיכאל מלכיאור: פה את שומעת תשובה.

לאה שקד: לא אני, אלא המחוז.

מיכאל מלכיאור: את אמרת שאתם ניסיתם נואשות למצוא מישהו שיהיה מוכן לפתוח מוסד כזה ביישוב שלו.

מיכאל מלכיאור: יושב פה ראש מועצה, ואומר כי כבר 6 שנים הוא מודיע למשרד החינוך שהוא מוכן.

מיכאל מלכיאור: את צריכה לומר תודה רבה במקום לתקוף.

לאה שקד: לא בכדי לא היה במחוז הצפון בית ספר לילדים משותקי מוחין.

לאה שקד: היתה פנייה של מנהל מחוז הצפון להרבה מאוד רשויות.

מיכאל מלכיאור: אבל הוא מספר לך שהוא מוכן להקצות קרקע.

לאה שקד: בשנה שעברה היתה פנייה להקצות קרקע.

עומר מטר: קרקע יש לי והכל מוכן, אבל אני צריך את התקן.

לאה שקד: זה לא עובד ככה.

לאה שקד: אין תקן בודד.

עומר מטר: לכל בית ספר שהולכים לבנות יש קריטריונים לבנייה.

עומר מטר: בדיוק לפי זה את מקבלת את הפרוגראמה שאת מכינה לבית הספר.

עומר מטר: אם אין לך את הפרוגראמה, איך תתחילי.

לאה שקד: לא.

לאה שקד: אנחנו חשבנו, שהיה עדיף לבנות את בית הספר הזה כבית ספר רשמי.

לאה שקד: הפתיחה שלו נדחתה, מפני שהרשויות המקומיות שאליהן פנה מנהל מחוז צפון לא היו מוכנות.

לאה שקד: הרבה פעמים אומרים, אנחנו מוכנים.

לאה שקד: כדי שבית ספר יהפוך לבית ספר, צריך להקצות קרקע.

מיכאל מלכיאור: הוא אומר שהוא מוכן להקצות קרקע.

לאה שקד: היום.

לאה שקד: איפה זה היה בשנה שעברה ואיפה זה היה לפני שנתיים.

עומר מטר: כבר 8 שנים יש לי קרקע זמינה.

לאה שקד: אני מבקשת, שתראה לנו שהיתה פנייה למנהל הפיתוח לפתוח בית ספר.

מיכאל מלכיאור: לא, את צריכה להראות שאת פנית אליו והוא סרב.

לאה שקד: לא לטובתם של תלמידים ללמוד 5 תלמידים ב-4 שנתונים, כי חלק מהשירותים, גם בשנה שעברה, לא הגיעו לתלמידים.

לאה שקד: למשל, אנחנו מקצים בנוסף לשירותי החינוך עובדת סוציאלית לפי מפתח של שעה שבועית לכל 10 תלמידים.

לאה שקד: אותו דבר לגבי טיפולים רפואיים.

לאה שקד: הטיפולי הפרה- הרפואיים הם עובדי מדינה.

לאה שקד: כאשר לומדים בכיתה 5 תלמידים, אין אפשרות לגייס עובד סוציאלי לחצי שעה בשבוע.

לאה שקד: זה מעוגן בחוזרי מנכ"ל ואנחנו נותנים את השירותים האלה על פי חוק, בהשתתפות תקציבית.

לאה שקד: למשרד החינוך זה עולה כסף להסיע תלמידים.

לאה שקד: לדעתי, יש פה אינטרס זר.

לאה שקד: כל רשות מקומית רוצה את הילדים אצלה.

לאה שקד: יש רצון לערבב סוגי חריגויות ביחד.

לאה שקד: האינטרס של הילדים זה ללמוד עם בני גילם.

לאה שקד: למען כבודם של התלמידים, צריך לתת להם תוכנית מתאימה לפי קבוצות גיל.

רות דיין מדר: אבל לכל ילד יש סייעת נפרדת עם תוכנית לימודית נפרדת.

רות דיין מדר: על מה מדברים?

לאה שקד: אין לכל ילד סייעת.

רות דיין מדר: בבית שמש יש 40 שעות לכל ילד, ובנחף יש 5.

לאה שקד: גברתי, את טועה.

רות דיין מדר: מה עם זמן הנסיעה בתוך העיר?

לאה שקד: אין לכל ילד סייעת.

יוסף עומרי: אני מסכים עם מה שאמר ראש המועצה, אפשר לפתוח בית ספר לכל התלמידים האלה בכפר נחף.

יוסף עומרי: אני מכיר את יו"ר המועצה, ואני יכול לומר שיש לו את היכולת, יש לו את האדמה וחסרה רק הסכמה של הבנייה.

יוסף עומרי: לנסוע 40 קמ"ש כל כיוון, זה מסוכן.

יוסף עומרי: אני לא יודע אם היא יודעת כמה עקומות יש בדרך.

יוסף עומרי: תאונה קטנה תעשה אסון.

לאה שקד: גם ילדי רמת גן ורחובות נוסעים לתל אביב.

לאה שקד: אין מה לעשות.

לאה שקד: האוכלוסייה הזאת היא מאוד קטנה.

מיכאל מלכיאור: אבל הכביש בין רמת גן לתל אביב הוא לא כמו הכביש הזה.

לאה שקד: אם כל רשות מקומית תחזיק את הילדים, זה לא יהיה אפשרי.

לאה שקד: המדינה לא יכולה לספק כיתה בסדר גודל של בית ספר.

לאה שקד: הגברת טועה.

לאה שקד: כיתה לחינוך מיוחד בבית ספר רגיל צריכה מורה, סייעת ושירותים נספחים.

לאה שקד: יש הבדל בין הילדים המשולבים.

לאה שקד: אם בית הספר הרגיל יעשה את המאמץ לקלוט אותו, אז תגיע סייעת פרטנית.

לאה שקד: זה לא אותו דבר כמו כיתה לחינוך מיוחד.

מיכאל מלכיאור: ראש המועצה, תציע פתרון.

עומר מטר: בדיון הקודם עלתה הסוגיה של הסעות.

עומר מטר: שם מתנגדים להסעה של קילומטר או שניים, ופה אתם מאשרים הסעה של 100 קילומטר.

עומר מטר: לי זה חשוב, כי מדובר בעלויות שלי.

עומר מטר: הם משתתפים ב-40% מהנסיעות, ולי זה יעלה 10,000 שקלים נסיעות בחודש.

לאה שקד: זה העניין.

מיכאל מלכיאור: אז בגלל זה אתה רוצה את זה.

לאה שקד: בוודאי.

לאה שקד: זאת אגרה לתלמידי חוץ.

עומר מטר: זאת אחת מהסיבות.

עומר מטר: ההורים לא ייסעו 50 קילומטר לכל כיוון.

מוחמד ברכה: איפה התלמידים נמצאים מאז שסגרו את הכיתה?

עומר מטר: באותו בית ספר.

עומר מטר: הם מפוזרים בכיתות עם סייעות צמודות.

לאה שקד: בסדר.

לאה שקד: אנחנו לא מתנגדים לזה.

עומר מטר: ההורים מתנגדים לשלוח אותם לשם.

עומר מטר: ההורים מתנגדים בתוקף שהילדים ייסעו את המרחק הזה.

לאה שקד: זה לא עניין כספי.

מיכאל מלכיאור: אולי זה טוב שהם יהיו משולבים.

לאה שקד: מצוין.

מיכאל מלכיאור: למה זה לא פתרון.

עומר מטר: ההורים מתנגדים בתוקף שהילדים ייסעו את המרחק הזה.

מיכאל מלכיאור: למה הם לא יכולים להיות משולבים?

עומר מטר: הם לא יכולים.

לאה שקד: הם יכולים.

רות דיין מדר: אני מתפלאת עלייך לאה.

רות דיין מדר: או שאת לא מעורה במקרה, או שאני לא מבינה מה את אומרת.

לאה שקד: אני מאוד מעורה במקרה.

עומר מטר: ילד בחינוך מיוחד צריך מורה לחינוך מיוחד ולא מורה רגיל.

לאה שקד: ילדים בחינוך המיוחד נוסעים תמיד, לשמחתנו.

לאה שקד: אני שמחה שאנחנו לא צריכים הרבה בתי ספר.

מיכאל מלכיאור: רות, מה ההצעה שלך?

רות דיין מדר: שרת החינוך אמרה שהיא תורה ללאה שקד לפתוח את הכיתה.

לאה שקד: היא לא אמרה את זה.

רות דיין מדר: זה מה שהיא אמרה לי בפגישה, ובפגישה הזאת נכחו עוד 3 אנשים, כולל היועץ האישי שלה.

לאה שקד: אם הכנסת או שרת החינוך תורה לי לפתוח את הכיתה, אני אפתח אותה.

לאה שקד: מצפונית ופדגוגית, הילדים האלה ישלמו את המחיר.

לאה שקד: אני את הילד שלי לא אשלח לכיתה כזאת.

מוחמד ברכה: בשנה שעברה זה נפתח.

לאה שקד: האם אתה מציע שמהרגע הזה לא נחתום על חריגים.

לאה שקד: זה נפתח לשנה אחת בלבד.

עומר מטר: יש עוד כמה יישובים מסביב.

עומר מטר: אפשר לצרף עוד כמה ילדים מסביב.

לאה שקד: אין עוד ילדים.

עומר מטר: את רוצה להגיד שרק בנחף יש כיתה כזאת.

לאה שקד: כן.

לאה שקד: בית הספר לחינוך מיוחד נפתח עם 5 תלמידים.

רות דיין מדר: רק מהתשובה הזאת אנחנו יודעים שאת בכלל לא מעורה בעניין.

רות דיין מדר: את יודעת שיש יישובים ליד, שיש להם ילדים כאלה.

עומר מטר: הם עושים את זה דווקא.

עומר מטר: הם התחייבו לשלוח ילדים לאותו מעון פרטי.

לאה שקד: זה לא מעון.

לאה שקד: זה בית ספר עם רישיון על פי חוק הפיקוח.

רות דיין מדר: זה בית ספר פרטי, ומעבירים לשם תלמידים.

עומר מטר: אני רוצה לדעת, אם זה היה, חס וחלילה, הבן שלך היית מסיעה אותו לשם.

לאה שקד: במדינת ישראל מותר לפנות לבקשת רישיון לבתי ספר פרטיים.

לאה שקד: מדינת ישראל מממנת את בתי הספר האלה כמו את בית הספר אחר.

מיכאל מלכיאור: לפני כן את אמרת שזה לא בית ספר פרטי.

לאה שקד: הוא פרטי.

לאה שקד: הוא קיבל רישיון על פי חוק הפיקוח.

מוחמד ברכה: אני לא מבין למה הנוקשות הזאת.

מוחמד ברכה: את אחראית על נושא מאוד רגיש.

מוחמד ברכה: המינימום, זאת הקשבה.

מוחמד ברכה: אני מתפלא איך את דוחה את הכל.

מוחמד ברכה: את בתפקיד מאוד רגיש ומאוד חשוב.

מוחמד ברכה: אני לא מבין, למה את צריכה להתנהג בצורה כל כך נוקשה.

מוחמד ברכה: מצב החינוך המיוחד נגזר מזה.

מוחמד ברכה: כששרת החינוך ענתה לי ב-17 באוקטובר, היא אמרה שהכיתות נסגרו כיוון שלא עמדו בקריטריונים המקובלים להפעלת הכיתות.

מוחמד ברכה: אני יודע שזה נכתב במשרד, וכנראה שד"ר שקד היא שכתבה את זה.

לאה שקד: נכון מאוד.

מיכאל מלכיאור: לשרים יש אחריות על מה שהם אומרים, גם אם מישהו אחר כותב להם את מה שהם אומרים.

מוחמד ברכה: הכיתה הזאת היתה קיימת, גם על בסיס העובדות האלה.

מוחמד ברכה: העובדה שיש 5 ילדים ולא 6-10, אינה מצדיקה את זה.

מוחמד ברכה: אני מסכים עם היו"ר שעדיף שיהיו כיתות משולבות, אבל מבנה בית הספר הרגיל אליו הופנו הילדים, אינו מתאים מבחינת תשתית.

מוחמד ברכה: יש קומות, מדרגות, וזה לא מתאפשר שהם יקבלו את הזכויות שלהם על פי חוק בבית הספר הזה, שלכל אחד יהיה מטפלת או סייעת.

מיכאל מלכיאור: למה זה לא מתאפשר?

מוחמד ברכה: בית הספר בנוי בצורה אחרת.

רות דיין מדר: ילדים משותקים לא יכולים לעלות מדרגות.

לאה שקד: הכיתה הזאת יושבת באותו בית ספר.

מוחמד ברכה: יש תשתית קיימת, שהמועצה קנתה.

מוחמד ברכה: כנראה שיש קשיים בהתאמת הציוד הרפואי של הילדים בכיתה הזאת.

מוחמד ברכה: ההכשרה של רוב המורים בבתי ספר רגילים אינה מתאימה לצרכים של ילדים הזקוקים לחינוך מיוחד.

מוחמד ברכה: אני מציע, שמשרד החינוך יפתח את הכיתה הזאת בשנת הלימודים הנוכחית, כי גם הסידור שהם רוצים לכפות לא עובד.

מוחמד ברכה: ההורים לא נוסעים לכפר כנא, והילדים זרוקים.

מוחמד ברכה: אני מבקש, שוועדת החינוך תפנה למשרד החינוך, שיסכימו לסידור הזה לשנה, וללכת על האתגר שהציב ראש המועצה בפני הוועדה, שהוא מוכן במהלך השנה הזאת שייפתח בית ספר אזורי לחינוך מיוחד בכפר נחף.

מוחמד ברכה: בלי השילוב של שני הדברים, המיידי והטווח הארוך, אנחנו לא נתקדם.

מיכאל מלכיאור: אני רואה הרבה מקומות בהם השילוב מצליח, ואני לא חושב שצריך לפסול את האפשרות הזאת.

מוחמד ברכה: אין תשתית לשילוב.

מיכאל מלכיאור: אבל אין גם תשתית לכיתה.

מיכאל מלכיאור: זאת בדיוק אותה תשתית.

לאה שקד: זה אותו מקום, זה אותו בית ספר.

רות דיין מדר: זה בקומת קרקע וזה בקומה השלישית.

מיכאל מלכיאור: אני מברך את גישתו של ראש המועצה בעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חושבים שזה ראוי וטוב שמשרד החינוך יישב יחד עם ראש המועצה, כדי שיהיה שם פתרון של בית ספר קבוע של חינוך מיוחד.

מיכאל מלכיאור: בינתיים, עד אשר הדבר הזה יתאפשר, אנחנו רוצים פתרון ל-5 הילדים האלה.

מיכאל מלכיאור: אני קורא לשרת החינוך, לכנס את כל מי שצריך כדי להגיע לפתרון ל-5 התלמידים האלה בדחיפות.

מיכאל מלכיאור: אם צריך חריג לעוד שנה, לא פוסל.

מיכאל מלכיאור: צריך לאפשר לתלמידים האלה ללמוד בצורה מסודרת השנה.

מיכאל מלכיאור: בואו נטיל זאת על שרת החינוך.

מיכאל מלכיאור: היא הביעה עניין לפתור את הבעיה.

מיכאל מלכיאור: נקרא לה לעשות את זה בדחיפות, ולדווח תוך שבועיים לוועדה על פתרון לתלמידים הללו.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, הישיבה נעולה.