ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 84, 2006-11-21 12:00

מיכאל מלכיאור: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

מיכאל מלכיאור: למדו בשנה שעברה בכפר נחף.

מיכאל מלכיאור: חה"כ בשארה וברכה העלו את ההצעות האלה.

עזמי בשארה: חוסניה וכמאנה יש בית ספר יסודי וחטיבת ביניים.

עזמי בשארה: 150 תלמידים צריכים הסעה כל יום.

מיכאל מלכיאור: איפה זה ממוקם?

עזמי בשארה: מעל כביש צפת.

מיכאל מלכיאור: איפה הילדים גרים?

עזמי בשארה: הם לומדים בצפת.

מיכאל מלכיאור: מה המרחק?

עזמי בשארה: 5-6 קילומטר.

עזמי בשארה: היתה בעיה בעבר, והיא חזרה על עצמה שוב.

עזמי בשארה: משום מה מועצת משגב מתעקשת על כך שהם לא ילמדו בנחף, שהוא במרחק 5 דקות משם, אלא בואדי סאלם, בגלל שייכותו למשגב, אבל הוא רחוק הרבה יותר מהכפר.

עזמי בשארה: הם משתלבים בבית הספר שם ואין שום בעיות בנחף.

עזמי בשארה: אני מבין שהכסף להסעות מועבר ממשרד החינוך, ולכן אני לא מבין למה מועצת משגב מתעקשת על זה שהם ילמדו שם.

עזמי בשארה: אני לא רוצה להיכנס לכל מיני דברים אחרים.

עזמי בשארה: אם לתושבי הכפר נוח יותר ללמוד שם, אני לא מבין למה הם מתעקשים להעביר אותם למקום רחוק יותר, כאשר הכסף מגיע ממשרד החינוך.

עזמי בשארה: רוצים להסיע אותם יותר ולטרטר אותם יותר?

עזמי בשארה: זה גם רצונם של התלמידים ושל ההורים.

עזמי בשארה: הייתי מעדיף שהנושא ייפתר לפני שיגיע לכאן.

עזמי בשארה: אני חושב, שפעם הגענו לבג"צ עם הנושא הזה.

עזמי בשארה: אני לא חושב, שצריכה להיות בעיה.

עזמי בשארה: צריך לכבד את רצון התושבים.

עזמי בשארה: צריך להקים חטיבת ביניים בכפר הזה, אבל בינתיים לקבל את רצון התושבים.

מיכאל מלכיאור: כמה תלמידים יש?

עזמי בשארה: 150 תלמידים.

עזמי בשארה: למה ההתעקשות להעביר אותם כאשר הם לא רוצים.

מיכאל מלכיאור: 150 תלמידים מכיתות ז עד ט'.

עזמי בשארה: צריך לכבד את רצונם.

עזמי בשארה: זה מה שהיה עד עכשיו בהצלחה.

עזמי בשארה: אני לא מבין למה ההתעקשות להעביר אותם למקום אחר כאשר הם לא רוצים.

עזמי בשארה: כנראה שיש להם גם סיבות שהם לא רוצים.

מיכאל מלכיאור: אולי בגלל שהיתה הצלחה.

עזמי בשארה: בגלל זה הגענו לכאן, וטרטרנו את התושבים שיגיעו לכאן.

מיכאל מלכיאור: בואו נשמע את התושבים מחוסניה.

טאהא סואעד: הילדים שלנו מאז שנת 1962 לומדים בנחף.

טאהא סואעד: מהתלמידים האלה יצאו רופאים ואחים ועורכי דין.

טאהא סואעד: לצערנו, הילדים שלנו הלכו כל יום 10 קילומטר כל יום.

טאהא סואעד: כאשר הגיעה המועצה האזורית משגב, היא קבעה מדיניות שהם צריכים ללמוד בבית ספר ששייך למועצה האזורית משגב.

טאהא סואעד: בית הספר הזה רחוק הרבה יותר מבית הספר שאליו הילדים נוסעים עכשיו.

טאהא סואעד: אני לא רוצה לפגוע באף אחד, אבל בית הספר הזה הוא משפחתי.

טאהא סואעד: זה יכול לגרום נזק עצום לתלמידים שלנו.

טאהא סואעד: רמת בית הספר היא מתחת לכל ביקורת.

טאהא סואעד: כל בן אדם רוצה שהילדים שלו יהיו משכילים.

מיכאל מלכיאור: ובית הספר בנחף הוא בית ספר טוב.

טאהא סואעד: זה בית ספר טוב מאוד.

טאהא סואעד: לפני שנה הוא קיבל פרס על כך שהוא בית ספר מבין הכי טובים בארץ.

מחמוד סואעד: אני גם נציג התושבים בכמאנה, ואני גם מורה בבית הספר בנחף.

משה גפני: ואתה לא רוצה שהם יבואו לבית הספר הזה.

מחמוד סואעד: ההפך.

מחמוד סואעד: לכפרים האלה יש היסטוריה של התעללות מצד משרדי ממשלה.

מחמוד סואעד: עד היום אנחנו בעצם כפרים לא מוכרים.

מחמוד סואעד: בשנת 1995 היתה החלטת ממשלה שקיבלה תוקף בשנת 2000 לתוכנית מתאר לחלקים משני הכפרים.

מחמוד סואעד: בחלקים אחרים עדיין סובלים.

מחמוד סואעד: קודם מנעו מאיתנו מי שתייה, מנעו מאיתנו לבנות בתים.

מחמוד סואעד: אחד מנציגי משרדי הממשלה אמר לי: "אם אני אתן לך מים, במה נשאר לי ללחוץ עליך לעזוב את הכפר הזה?".

מחמוד סואעד: בשנת 1962 הייתי בכיתה ג'.

מחמוד סואעד: אז סגרו את בית הספר והתחלנו ללכת ברגל, ועד היום אנחנו לומדים בנחף.

מחמוד סואעד: נחף קיבלנו אותנו יפה מאז והיום, ואנחנו מרגישים בבית שם.

מחמוד סואעד: למרות כל הקשיים האלה, יש לנו בוגרים שהגיעו למוסדות אקדמיים.

מחמוד סואעד: יש לנו בוגרים מכל הסוגים.

מחמוד סואעד: אני רוצה שהמועצה ומשרד החינוך יגידו לי כמה בוגרים מסלאמה התקבלו לאוניברסיטה.

מחמוד סואעד: אף אחד לא התקבל לאוניברסיטה בגלל רמת בית הספר.

מחמוד סואעד: בשנת 1992 היתה אותה בעיה שקיימת היום, ואז המועצה המקומית משגב ומשרד החינוך מנעו מילדי כיתה א ללמוד בנחף.

מחמוד סואעד: 3 חודשים הם היו מחוץ לכל מסגרת, עד אשר ועדת החינוך הכריחה את משרד החינוך ואת המועצה האזורית לתת לילדים ללמוד איפה שההורים שלהם רוצים.

מיכאל מלכיאור: היום בכיתה א' לומדים בכפר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מדברים רק על ילדי חטיבת ביניים ותיכון.

מחמוד סואעד: אני מדבר עכשיו רק על חטיבת ביניים וחטיבה עליונה.

מחמוד סואעד: ממתי גורם אחר נעשה אפוטרופוס שלנו מבחינת החינוך, ומבין יותר טוב מההורים מה טוב לחינוך של הילדים שלהם?

מחמוד סואעד: אני מעיד, שאף אחד מהתלמידים לא יכולים להגיע לשעה הראשונה.

מחמוד סואעד: חלק מהתלמידות נשרו, כי ההורים שלהם לא רוצים שהן ייסעו בטרמפים.

מיכאל מלכיאור: ממתי אין הסעות?

מחמוד סואעד: מאז תחילת שנת הלימודים.

מחמוד סואעד: בימי גשם, רוב התלמידים לא מגיעים לבית הספר.

יוסף עומרי: בשנת 1991-1992 אני הייתי יו"ר ועד הורים באותו הכפר.

יוסף עומרי: לפי הנתונים שיש לי, ראש מועצת משגב הסכים להשאיר את תלמידי בכפר מנדה ולא להעביר אותם לואדי סלאמה.

מיכאל מלכיאור: כלומר, יש תקדימים.

יוסף עומרי: אני לא מבין למה האדון מתעקש, לא רוצה לשלם נסיעות ולפתור את הבעיה.

יוסף עומרי: אני מציע, שייתן פתרון ביניים.

ארז קרייזלר: אני חייב לתת סקירה קצרה.

משה גפני: משגב זו מועצה אזורית.

משה גפני: כמה יישובים יש בה?

ארז קרייזלר: יש בה 35 יישובים.

ארז קרייזלר: 16,000 יהודים ו-6,000 תושבים בדואים.

ארז קרייזלר: 22,000 תושבים.

ארז קרייזלר: בדצמבר 2005 היתה החלטת ממשלה להכיר ב-4 יישובים במועצה אזורית משגב.

ארז קרייזלר: כפר כמאנה כבר מוכר משנות ה-70, יש את כמאנה, חוסניה, ראס אל עין ודמדה.

ארז קרייזלר: בינואר 1999 ממשלת ישראל מחליטה להכיר גם ביישוב ה-6, ערב אל נעים.

ארז קרייזלר: מאחר ואנחנו מדברים על כמנה וחוסניה, אני מתחיל משנת 2005.

ארז קרייזלר: עד אז, היישובים האלה היו פזורות לא מוכרות והתלמידים למדו בכל האזור: בנחף, ברמה ובשאר האזור.

ארז קרייזלר: זה בעצם היה מצב שבו אנחנו התחלנו לטפל.

ארז קרייזלר: יש פה פנים סטוטוריות של תוכניות מתאר, אבל יש פה גם עניין מערכתי.

ארז קרייזלר: מדובר פה ביישובים שצריך לתת להם תשתית של שירותים.

ארז קרייזלר: מדובר במועצה אזורית מפוזרת על 200,000 דונם.

מוחמד ברכה: 183,000 דונם, אלא אם זה הורחב בשנים האחרונות.

ארז קרייזלר: אנחנו הכנו תוכנית אב לחינוך.

ארז קרייזלר: יש את הפן של התושבים, אבל יש גם את הפן של מועצה אזורית.

ארז קרייזלר: לספק שירותים, זה מסובך, זה יקר ומורכב.

ארז קרייזלר: בתיאום עם משרד החינוך הכנו תוכנית אב שעניינה כל מערכת החינוך של משגב.

ג'מאל זחאלקה: מיותר להגיד שהתושבים לא היו שותפים לה.

ארז קרייזלר: זה לא נכון.

ארז קרייזלר: היתה פה ועדת היגוי, שבה ישבו נציגי תושבים.

ארז קרייזלר: מחמוד ישב בועדה כנציג של התושבים הבדואים.

מחמוד סואעד: אני ישבתי, השאלה אם הסכמתי לזה או לא.

מיכאל מלכיאור: האם היו נציגי כמאנה?

ארז קרייזלר: לא.

ארז קרייזלר: נעשתה התייעצות.

ארז קרייזלר: כמו שבמגזר היהודי אי אפשר להגיע לכל תושב, כך גם במגזר הבדואי.

ארז קרייזלר: אני טוען, שכן היתה מעורבות של התושבים.

ארז קרייזלר: המעורבות לא היתה של כל התושבים, לא במגזר היהודי ולא במגזר הערבי.

דב חנין: כאשר אתם עושים תוכנית לאחד היישובים היהודיים אצלכם בתחום החינוך, האם ייתכן שאתם תקיימו דיון בלי נציגים מאותו יישוב?

ארז קרייזלר: לא עושים תוכנית כזאת.

ארז קרייזלר: במועצה אזורית לא עושים תוכנית ליישוב, אלא עושים תוכנית למועצה.

דב חנין: כאשר אתם עושים תוכנית שיש לה רלוונטיות ליישוב, האם ייתכן שלא תזמינו נציגים מאותו יישוב עצמו?

עזמי בשארה: אתם לא יכולים להגיע לכל תושב, אבל לכל יישוב אתם יכולים.

ארז קרייזלר: כאשר היתה תוכנית מתאר של כמאנה, היתה ועדת היגוי.

ארז קרייזלר: זאת תוכנית של מועצה.

ארז קרייזלר: אין פה נציגים מהיישוב שלי ומיובלים.

ארז קרייזלר: יש נציגות שמונתה לצורך העניין ודנה.

ארז קרייזלר: בתוכנית הזאת רשום: כי כל ילדי הבדואיים יילמדו בבתי הספר משלהם ולא יהיו סמוכים על מערכות אחרות.

ארז קרייזלר: כלומר, אנחנו רוצים שהתלמידים של המגזר הבדואי ילמדו במשגב ולא יהיו מפוזרים בכל מיני בתי ספר.

מיכאל מלכיאור: זה לא מה שכתוב במשפט הזה.

מיכאל מלכיאור: אתה רוצה שהם ילמדו בבתי הספר שלהם.

ארז קרייזלר: אצלנו.

מיכאל מלכיאור: מה זה אצלנו?

מיכאל מלכיאור: זה לא מה שכתוב שם.

מיכאל מלכיאור: אני הייתי מבין את המשפט, שהייתי רוצה להקים בכמאנה בית ספר.

מיכאל מלכיאור: זה שהם חייבים ללמוד במשגב, זאת פרשנות אחרת.

מיכאל מלכיאור: זה לא כתוב במשפט שהקראת.

מיכאל מלכיאור: האם על זה אתה מסתמך?

ארז קרייזלר: יש פה חשיבה.

ארז קרייזלר: אני אסביר מאיפה זה בא.

ארז קרייזלר: ברגע שבית הספר הוא לא בתחום השיפוט שלך, אתה לא יכול לקחת על זה אחריות.

ארז קרייזלר: למשל, נושא ההיסעים.

ארז קרייזלר: אתה יודע מתי מתחיל יום הלימודים ומתי הוא נגמר, כמה ילדים נרשמו, מתי יש להם חופשה וכו'.

מיכאל מלכיאור: ארז, עשו את זה מאז שנת 1962.

ארז קרייזלר: זה לא עובד.

עזמי בשארה: אם אתה לא יכול לשלוט בזה, זה דבר אחר.

ארז קרייזלר: אני מסביר את הרציונאל.

ארז קרייזלר: אנחנו מבקשים להקים מערכת חינוך בתוך משגב, מערכת חינוך טובה לילדים הבדואים בתוך משגב, כמו שאנחנו מקימים מערכת חינוך לילדים היהודים.

עזמי בשארה: אתה כל הזמן מדבר על הבדואים בנפרד.

עזמי בשארה: אין מינהל חינוך בדואי במשרד החינוך.

עזמי בשארה: זה לא לאום נפרד.

עזמי בשארה: הבדואים הם ערבים.

עזמי בשארה: כנראה שיש לך תיאוריות, ואתה מנסה להוכיח אותן.

עזמי בשארה: אתה רוצה מינהל חינוך בדואי בתוך משגב, ואסור להם להתערבב עם הסביבה.

עזמי בשארה: זה היה מוזר מאוד לשמוע את זה.

עזמי בשארה: כנראה שיש לך תוכניות אידיאולוגיות.

עזמי בשארה: ההורים רוצים שהילדים שלהם ילמדו קרוב, ונחף קרוב יותר מואדי סלאמה.

עזמי בשארה: מה הסיפור הגדול?

עזמי בשארה: למה זה אידיאולוגיה של בדואים, שלא צריכים להתערבב.

משה גפני: כולם מתכוונים פה לטובה, וכל אחד עושה את זה בצורה אחרת.

משה גפני: יש פה שאלה אחת שמטרידה את כולם.

משה גפני: אני מבין, שהמועצה האזורית משגב רוצה לתת חינוך מלא לילדי משגב, ליהודים, ערבים ובדואים.

משה גפני: זה יפה.

משה גפני: יש שאלה אחת, עד שאתה עושה בית ספר בכמאנה, למה אתה לא מסיע את הילדים.

משה גפני: עד שאתה פותר את הבעיה ונותן חינוך לכל הילדים בתוך משגב, למה אתה לא מאפשר זמנית להסיע את התלמידים.

משה גפני: אגב, זה גם כתוב בחוק אגרת חוץ.

משה גפני: נאמר, כי צריך להסיע את התלמידים לבית הספר הקרוב.

ארז קרייזלר: אפשרנו.

מיכאל מלכיאור: אדוני, בוועדת הכנסת מותר לשאול אותך שאלות מבלי שתעשה פרצופים.

מיכאל מלכיאור: תקבל את זה באהבה.

ארז קרייזלר: חשוב לחשוב על הדברים ולתכנן אותם, ולכן אני הצגתי לכם קונספציה, איך מקימים מערכת חינוך טובה במשגב.

מיכאל מלכיאור: מתי הצגת בפנינו?

ארז קרייזלר: העברתי את החוברת.

ארז קרייזלר: היתה פה חשיבה ואמירה.

ארז קרייזלר: בינתיים התלמידים ממשיכים ללכת לאותם בתי ספר.

משה גפני: אז למה אתם לא ממנים את ההסעות?

ארז קרייזלר: כאשר אנחנו התקדמנו וראינו שיש כל מיני בעיות ומכשולים, יצאה עוד חוברת של עדכון תוכנית האב למשגב.

ארז קרייזלר: היתה ועדת היגוי עם נציגי ציבור, שאחד מהם היה מכמאנה, אחד מדמדה ואחד מחוסניה.

ארז קרייזלר: יש פה מספר נקודות שאני רוצה להקריא.

ארז קרייזלר: כתוב: יש להתייחס לכל המגזר הבדואי שבתחום המועצה משגב כאזור תכנוני אחד.

ארז קרייזלר: אין כל הצדקה ליצור הפרדה.

ארז קרייזלר: התנתקות של יישוב זה או אחר רק תעכב את התהליכים אותם אנו רוצים לקדם.

ארז קרייזלר: המלצה על הקמת בית ספר יסודי צומח בכפר כמאנה – בשנת הלימודים תשנ"ט לומדים בכיתה א 28 ילדים, ויש מחוסניה 8 ילדים.

ארז קרייזלר: הסמכת בית ספר יסודי חדש בכמאנה מותנה בכך שאזור רישום של בית הספר יכלול גם את תלמידי חוסניה.

ארז קרייזלר: נציגי כמנה וחוסניה בוועדת ההיגוי מסתייגים מההחלטה להתנות את הקמתו של בית ספר יסודי צומח בהשתלבות של תלמידי חוסניה בבית הספר.

ארז קרייזלר: הוועדה ממליצה לקלוט בחטיבת ביניים בסלאמה את בוגרי היסודי בסלאמה, תלמידי כמאנה וחוסניה.

ארז קרייזלר: המסמך הזה נדון במליאת מועצה אזורית משגב.

ארז קרייזלר: הוחלט כי זאת המדיניות שלנו, וזה הועבר למשרד החינוך.

ארז קרייזלר: בהתאם למסמך הזה אנחנו פועלים.

ארז קרייזלר: כאשר הקמנו את אותו בית ספר יסודי בכמאנה, זה היה לפי המסמך הזה.

ארז קרייזלר: משרד החינוך אישר לנו בינוי וזה מה שאנחנו עשינו.

ארז קרייזלר: בנינו בית ספר לתפארת מדינת ישראל, לתפארת כמאנה, ששם לומדים ילדים גם מכמאנה וגם מחוסניה.

ארז קרייזלר: זה נעשה על סמך התכנון ועל סמך החשיבה.

ארז קרייזלר: אנחנו הצמחנו את חטיבת הביניים בסאלמה לחטיבה עליונה.

ארז קרייזלר: אי אפשר לבנות בית ספר, חטיבת ביניים וחטיבה עליונה ללא מסה של תלמידים.

ארז קרייזלר: ברגע שאין מסה של תלמידים, בית הספר מאבד מהאיכות שלו.

ארז קרייזלר: עשינו עוד צעד.

ארז קרייזלר: על סמך ההחלטות האלה פנינו לרשת אורט ולמשרד החינוך.

ארז קרייזלר: משרד החינוך בנה כבר את שלב א' של ההרחבה, ואישר לנו גם שלב ב של הרחבה, של עוד 1,000 מטר.

ארז קרייזלר: אורט העולמי נכנס לבית הספר מתוך כוונה לקדם אותו ולחזק אותו.

ארז קרייזלר: אני חושב שבית הספר הזה הוא טוב, והוא יכול להיות עוד יותר טוב.

ארז קרייזלר: אם לא תהיה שם מסה של תלמידים, הוא לא יהיה מספיק טוב.

מיכאל מלכיאור: כמה תלמידים יש שם?

ארז קרייזלר: היום יש 480 תלמידים בבית הספר.

ארז קרייזלר: זה לא מספיק גדול כדי להחזיק חטיבת ביניים וחטיבה עליונה, מבחינת היכולות והמגמות שבו.

מיכאל מלכיאור: רוב בתי הספר היום הם לא יותר גדולים מזה.

ארז קרייזלר: זה בית ספר מקיף, זה בית ספר טכנולוגי.

ארז קרייזלר: בכל אותן שנים הילדים בחלקם הולכים ללמוד בנחף.

מיכאל מלכיאור: ממתי קיים בית ספר התיכון שם?

ארז קרייזלר: החטיבה היא מסוף שנות ה-90.

ארז קרייזלר: הכניסה של אורט היתה בשנת 2002.

ארז קרייזלר: במשך אותן שנים אנחנו הסענו את התלמידים.

ארז קרייזלר: התלמידים הוסעו, כאשר אחנו חוזרים ואומרים כל הזמן, את כמאנה פתרנו ואת היסודי פתרנו, העל יסודי לסלאמה.

ארז קרייזלר: התושבים לא קיבלנו את זה, מכל מני סיבות שאני רוצה להתווכח איתן.

ארז קרייזלר: לפני שנה, נוצרו מצבים של אלימות בהסעות האלה, ולכן אנחנו הפסקנו את ההסעות.

מיכאל מלכיאור: איפה היתה אלימות?

ארז קרייזלר: גם בחוסניה וגם בכמאנה שנסעו לנחף.

מיכאל מלכיאור: כלומר, על אף התוכנית אתם אפשרתם עד עכשיו להמשיך וללמוד בנחף.

מיכאל מלכיאור: כיבדתם את רצון התושבים.

ארז קרייזלר: לפני שנה היתה עתירה לבית משפט לעניינים מנהליים.

ארז קרייזלר: היה דיון בבית משפט, ובית משפט קבע שאנחנו יכולים להגביל את אזורי הרישום, ושאנחנו חייבים להסיע את התלמידים בשנץ 2005, כי נפל פגם ברישום.

ארז קרייזלר: מועצה אזורית משגב לא רשמה את התלמידים האלה בסלאמה בצורה מסודרת, ולכן היא צריכה להסיע אותם.

ארז קרייזלר: מנובמבר 2005 אנחנו ניהלנו את הרישום של התלמידים, יצאו חוזרים להורים בדואר רשום, הורים זומנו לרשום את ילדיהם, חלקם הגיעו אבל רובם לא הגיעו.

ארז קרייזלר: למרות האמור לעיל ובהתייעצות עם משרד החינוך, אנחנו עשינו את הרישום.

ארז קרייזלר: אנחנו רשמנו את התלמידים, מאחר וחייבים לרשום את התלמידים.

ארז קרייזלר: רוב התלמידים לא נרשמו.

ארז קרייזלר: בפתיחת שנת הלימודים היו תלמידים שנקלטו בנחף בלי האישור שלנו.

ארז קרייזלר: לא הלכנו לבית משפט.

ארז קרייזלר: אני הצעתי פשרה ואמרתי, על רקע כל התהליך שניסיתי להביא פה, והרצון שלנו שבכפר סאלמה יהיה בית ספר אזורי טוב ומוצלח, אנחנו מסכימים שכל מי שרוצה לעבור בסלאמה יקבל הסעה, מי שירצה ללמוד בנחף, אנחנו נשחרר אותו אבל לא נסיע אותו.

מיכאל מלכיאור: למה?

מיכאל מלכיאור: אני מבין שרצית להגיע לפשרה עם התושבים, ולא רצית לכפות עליהם ללמוד בסלאמה.

מיכאל מלכיאור: זה יפה.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד מעריך את זה.

מיכאל מלכיאור: זה מראה גישה חיובית וקונסטרוקטיבית.

מיכאל מלכיאור: אתה אומר שאתה מוכן לאפשר את זה, אבל יחד עם זה אתה לוקח מהם את האמצעי הכי פשוט כדי להגיע לשם.

מיכאל מלכיאור: אתה אומר, אתה יכול ללמוד שם אבל אתה לא תגיע לשם.

ארז קרייזלר: הם בוחרים.

מיכאל מלכיאור: אתה לא נותן לאדם לבחור, אם אתה אומר לו את זה.

מיכאל מלכיאור: זה כמו להגיד לו, אתה תלמד שם אבל ספרי לימוד אתה לא תקבל.

מיכאל מלכיאור: איך אתה מעניש את הילד שאתה אפשרת לו ללמוד בבית ספר מסוים, ומשרד החינוך מעביר לך תקציב עבור ההסעה.

ארז קרייזלר: זה לא נכון.

ארז קרייזלר: הם רשומים בנחף ולא במשגב.

ארז קרייזלר: אנחנו לא מקבלים עליהם שקל.

ארז קרייזלר: בוא נסתכל על מדיניות המועצה.

ארז קרייזלר: בא תושב שקוראים לי משה כהן, ואומר לי שהוא רוצה לרשום את הילד שלו לריאלי בחיפה או בהרדוף.

מיכאל מלכיאור: אתה לא חייב להסיע אותו.

ארז קרייזלר: על פי מדיניות מועצה אזורית משגב, יש 100 תלמידים שלומדים בהרדוף, ואנחנו לא מסיעים אותם.

ארז קרייזלר: אנחנו אומרים להם, יש לכם אלטרנטיבות במשגב.

ארז קרייזלר: זה הרציונאל גם במגזר הבדואי וגם במגזר היהודי.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשמוע את נציגת משרד החינוך.

מוחמד ברכה: ראיתי שאתם משדרים על אותו גל.

שוש ימין: מאוד על אותו גל.

מיכאל מלכיאור: זה לא דבר פסול.

מוחמד ברכה: זה לא דבר פסול, אבל צריך שתהיה מידה מסוימת של הקשבה לתושבים, ולא לנקוט עמדה מלכתחילה.

מוחמד ברכה: אני רואה איך הישיבה מתנהלת.

שוש ימין: גם לפני הדיון אנחנו שוחחנו בינינו, וביררנו נקודות כאלה ואחרות.

מוחמד ברכה: האם שמעת את התושבים.

שוש ימין: אם הייתי מוצאת צורך לשמוע תושבים, הייתי עושה זאת.

שוש ימין: מה שרלוונטי לדיון הזה, אינו רלוונטי מבחינת ההורים ומבחינת המנהלים.

שוש ימין: יכול להיות שמשרד החינוך טועה בתפיסה שלו.

שוש ימין: התהליך שמועצה מקומית משגב עברה מבחינת הכנת תוכנית אב לחינוך, בניית מוסדות החינוך וקביעת אזורי רישום, נעשה בגיבוי מלא של משרד החינוך, מינהל הפיתוח.

שוש ימין: התהליך היה מתואם ומוסכם, הן תוכנית האב והן תוכנית הבינוי.

שוש ימין: כיוון שבמשגב נבנו מוסדות בתיאום מלא עם משרד החינוך ובמימון משרד החינוך, אנחנו הסכמנו עם המועצה שאזור המיפוי של תלמידי חוסניה וכמאנה, יהיה במוסדות החינוך במשגב.

שוש ימין: יש הורים - ולא רק במגזר הבדואי, אלא גם במגזר היהודי והחרדי, שבוחרים את מסגרות הלימוד של הילדים שלהם.

מיכאל מלכיאור: כמו שהבדואים הם ערבים, גם החרדים הם יהודים.

שוש ימין: מה לעשות, גם למגזר החרדי יש כללים משלו.

שוש ימין: זה כיוון שהם רוצים כללים ייחודיים, ולא בגלל שהמדינה רוצה לתת להם את זה.

שוש ימין: אחד הכללים הבסיסיים שמשרד החינוך קובע אם הוא משתתף בעלות ההסעה או לו, הוא האם הילד לומד באזור הרישום שלו והאם יש מרחק שמצדיק הסעה.

שוש ימין: מהרגע שמועצה האזורית משגב קבעה את אזורי הרישום שלה וקבלה את אישור משרד החינוך לאזורים האלה, כל מי שבוחר ללמוד במקום אחר – והיו גם הורים יהודים במשגב שהיה לנו מאבק איתם - משרד החינוך מפסיק את ההשתתפות שלו, כיוון שלתושבים של הרדוף יש פתרונות במשגב.

שוש ימין: בשנת הלימודים הקודמת, בגלל תקלות של תהליכים פרוצדוראליים ברישום התלמידים, בית משפט פסק בעתירה מנהלית שהמועצה תסיע את התלמידים בשנת תשס"ו.

שוש ימין: בגלל צנעת בית המשפט, משרד החינוך השתתף.

שוש ימין: לקראת שנת תשס"ז יצאה הודעה מפורשת, שמי שלא ילמד באזור הרישום שלו, לא יקבל הסעות מהמועצה או ממשרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: כל הדברים האלה הם מקובלים.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שאתם רוצים לעודד את תוכנית האב הכוללת בנושא החינוך במשגב.

מיכאל מלכיאור: אני חושב, שזה דבר מבורך.

מיכאל מלכיאור: ועדת החינוך מעודדת את התהליך הזה.

מיכאל מלכיאור: עם זאת, יש פה בעיה נקודתית.

מיכאל מלכיאור: התושבים פה, בגלל כל מיני סיבות היסטוריות, במשך 45 שנה למדו במקום מסוים.

מיכאל מלכיאור: טוב להם שם.

מיכאל מלכיאור: בית הספר הוא טוב, בית ספר שפיתח מצוינות, דברים שמשרד החינוך מעודד.

מיכאל מלכיאור: יש לי הרגשה, כי בנושא הזה אתם הולכים בשיטת ייקוב הדין את ההר.

מיכאל מלכיאור: לא מדובר בקבוצה של כמה אנשים בעייתיים.

מיכאל מלכיאור: מדובר בדבר שמשרד החינוך קבע, שהם ילמדו שם.

מיכאל מלכיאור: זה המקום הקרוב ביותר, זה בית ספר מצוין שנוח להם בו.

מיכאל מלכיאור: בהלכה יש עניין שנקראה ברי וספק.

מיכאל מלכיאור: הדבר הזה הוא ידוע לתושבים.

מיכאל מלכיאור: אין לי ספק, שבמשך הזמן הדבר הזה יתפתח בסאלמה, יהיה בית ספר למופת וכולם ירצו לעבור לשם.

מיכאל מלכיאור: כרגע זה המקום הקרוב ביותר, המקום הטבעי, המקום שמשרד החינוך קבע כי שם התלמידים צריכים ללמוד במשך כל השנים.

מיכאל מלכיאור: לתושבים טוב עם זה.

מיכאל מלכיאור: מותר לפעמים להקשיב, ולהתחשב במציאות שנוצרה על ידי משרד החינוך ולא על ידי גורם זר.

מיכאל מלכיאור: כל התלמידים יהיו שם במסגרת שלהם.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שלמועצה לא יכולה להיות אחריות על החינוך בנחף .

מיכאל מלכיאור: זה כנראה חינוך טוב.

מיכאל מלכיאור: יש תחושה שההורים רוצים את טובת ילדיהם.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש, להכיר בבעיה נקודתית שנוצרה בעקבות מסורת של הרבה שנים.

מיכאל מלכיאור: צריך לכבד את המסורת הזאת.

מיכאל מלכיאור: הם ימשיכו ללמוד שם או שהם לא ילמדו בכלל.

מיכאל מלכיאור: זאת התוצאה של ייקוב הדין את ההר.

מיכאל מלכיאור: בסוף אין הר ואין דין.

מיכאל מלכיאור: אני מבין, שזה מרגיז שבית המשפט פסק נגדכם ושלא עשיתם את עבודת הרישום כמו שצריך.

מיכאל מלכיאור: השנה עשיתם את זה בצורה אחרת, כדי שלא יוכלו לחזור לבית המשפט.

מיכאל מלכיאור: אתם צודקים בגישה הכללית שלכם, אבל יש פה מסורת נקודתית שאנחנו מבקשים שתכבדו.

מיכאל מלכיאור: זה תפקיד שלנו.

מיכאל מלכיאור: טוב לתלמידים, הם מקבלים חינוך טוב וערכי ומגיעים להישגים טובים.

מיכאל מלכיאור: עדיין ההורים לא משוכנעים שזה יהיה כך גם בסלאמה.

מיכאל מלכיאור: זה לא שסלאמה נמצאת בסכנת סגירה.

מיכאל מלכיאור: האם לא ראוי לשמוע את האזרחים ולהתחשב במסורת שנוצרה, גם אם זה לא טוב לתוכנית?

שוש ימין: לגבי המקרה הזה, היה תהליך הדרגתי של 6 שנים.

שוש ימין: על אף שהבנייה הושלמה, אפשרנו במשך 6 שנים, עד אשר התלמיד הראשון סיים את לימודיו.

שוש ימין: היה פה תהליך הדרגתי שאפשר למורים גם את שלב ההסתגלות למציאות החדשה.

שוש ימין: לשיטתו של היו"ר, אם משרד החינוך יבוא ויגיד כי התושבים התרגלו – כי יש לנו הרבה יישובים שאנחנו בונים, ותלמידים בגלל מחסור במבני חינוך בתוך היישובים למדו ביישובים אחרים.

עזמי בשארה: זה מקום קרוב יותר.

עזמי בשארה: אתם בונים רחוק יותר מאיפה שהם לומדים.

שוש ימין: יש היגיון במדיניות התכנונית ובמדיניות הבינוי.

שוש ימין: גם לגבי ילדי החינוך המיוחד, משרד החינוך במסגרת בוועדת שיבוץ קובע את אזור לימודי הילד.

שוש ימין: לעיתים, המקרים לא קלים, כי ההורה בוחר את מקום לימודיו של ילדו, כי הוא חושב שלמסגרת אחרת יש שיטה ייחודית.

שוש ימין: כיוון שמדיניות המשרד היא שקופה וברורה, צריך שיהיה ברור כי החלטות כאלה עושות להן כנפיים תוך 24 שעות.

שוש ימין: ברגע שאנחנו נתעלם מהחובה לאישור הסעות על פי אזורי מיפוי או אזורי רישום, מחר בבוקר יוגשו 10 בג"צים ומשרד החינוך יצטרך לנמק מדוע הוא התגמש במשגב.

נאדיה חילו: יש תקדימים.

שוש ימין: יכול להיות שמסיעים על חשבון ההורים.

מיכאל מלכיאור: אם את רוצה להפוך את זה לעיקרון, אז באמת ייקוב הדין את ההר.

מיכאל מלכיאור: אני ביקשתי התחשבות.

מיכאל מלכיאור: הסיפור הזה שאם אנחנו עושים את זה שם אז כל המדינה תתמוטט, זה בסדר.

מיכאל מלכיאור: בדיוק לפני כן, הסברת לנו שבמשך 6 שנים אפשרתם את זה, ולא כל המדינה התמוטטה.

שוש ימין: ראש המועצה הסביר שבית הספר נבנה בהדרגה.

מיכאל מלכיאור: כמו שידעתם להגן על זה ולא חששתם מבג"ץ בעניין הזה, את יכולה גם עכשיו להרחיב את התהליך.

מיכאל מלכיאור: התושבים שבעי רצון, אתם שבעי רצון, לא היו בג"צים והמדינה לא התמוטטה.

מיכאל מלכיאור: אפשר לעשות את זה עוד כמה שנים.

שוש ימין: לא.

שוש ימין: זה תקדים.

מיכאל מלכיאור: למה לפני שנה זה לא היה תקדים?

שוש ימין: ראש המועצה הסביר, שבתהליכי הרישום בשנת תשס"ו התגלו ליקויים פרוצדוראליים.

מיכאל מלכיאור: ובגלל הליקויים לא היה תקדים?

שוש ימין: בגלל הליקויים המועצה לקחה על עצמה את האחריות.

מיכאל מלכיאור: היא לא לקחה על עצמה שום דבר, בית המשפט כפה עליה את זה.

מיכאל מלכיאור: אז כנראה שזה לא יצר תקדים בכל הארץ.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר להגיד על כל דבר ייקוב הדין את ההר.

מיכאל מלכיאור: יש פה דבר שמתפקד ומצליח וטוב לכולם.

מיכאל מלכיאור: בגלל שהוא סותר איזה דבר, אומרים כך.

שוש ימין: הסדר טוב ומצליח הוא לא קריטריון לתת הסעות.

מיכאל מלכיאור: הסדר טוב ומצליח, הוא לא יתרון של משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: אני מבין, שזה לא יכול להיות שיקול של משרד החינוך.

יוסף עומרי: יש כבר תקדימים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו טיפלנו בזה.

מיכאל מלכיאור: זה לא יצר תקדים.

מיכאל מלכיאור: יש הרבה מאוד דוגמאות לדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: לא נפלה המדינה.

מיכאל מלכיאור: מההתבטאות שלך, שזה שזה מצליח וטוב לא יכול להיות שיקול, אני נדהם.

טאהא סואעד: אני ישבתי עם ראש המועצה ועם ראש מדור החינוך שלו, ואני ביקשתי ממנו בינתיים להשאיר את הדבר כמו שהוא ולתת לזמן לעשות את שלו.

טאהא סואעד: אם זה יוכיח את עצמו, אני אחפש את בית הספר הזה כדי לקחת את הילדים שלי.

טאהא סואעד: התחננתי לאפשר את הזמן הזה לתושבים.

טאהא סואעד: שהילדים הם יבחרו את בית הספר.

מיכאל מלכיאור: אני הצעתי את אותו הדבר.

מיכאל מלכיאור: אדוני, האם אתה מוכן לבוא לקראת התלמידים.

ארז קרייזלר: יש לנו בית ספר חטיבת ביניים ועל יסודי במשגב, שמכיל 1,600 תלמידים.

מיכאל מלכיאור: אתה בטח יודע שלפי המלצות דברת והגישה של משרד החינוך, לא יכול להיות בית ספר בגודל כזה.

ארז קרייזלר: גם על זה אפשר להתווכח.

ארז קרייזלר: אנחנו מסיעים ילדים לבית הספר מכל יישובי מועצה אזורית משגב, עד אפילו חצי שעה הסעה, מאזור תל אל, מאזור מורן וחרשים.

ארז קרייזלר: יש פה קונספט של בית ספר אזורי, שמכיל את כל התלמידים.

ארז קרייזלר: למי שביקש ללמוד במקום אחר, אפשרנו זאת בתנאים מסוימים, לפי אותם כללים.

ארז קרייזלר: ילדים נוסעים למועצה אזורית משגב.

מיכאל מלכיאור: מה הוספת במה שאמרת עכשיו?

ארז קרייזלר: דיברו על מרחק.

ארז קרייזלר: רציתי לומר, שלתושבי תל אל נוח יותר ללמוד בעכו.

מיכאל מלכיאור: זה לא רק בגלל המרחק, אלא בגלל שזה בית ספר טוב.

מיכאל מלכיאור: הם רוצים ללמוד שם.

עבאס זכור: ראש המועצה יכל לפתור את הבעיה, והיה יכול לגרום לכך שהנושא לא להגיע לדיון בכנסת.

עבאס זכור: הוא יכל לפתור את זה במועצה שלו.

עבאס זכור: אני לא מקבל את החלוקה של הערבים והבדואים והיהודים והחרדים.

עבאס זכור: הגיע הזמן שהתלמיד יבחר איפה הוא רוצה ללמוד.

מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות מצב שבו הוא ילמד באיזה מקום שהוא רוצה.

עבאס זכור: זה במיוחד שאין בכפר שלו בית ספר.

מיכאל מלכיאור: אדם יכול ללמוד איפה שהוא רוצה, אבל לא לכל מקום יממנו הסעות.

מוחמד ברכה: העובדה שהמושג של מועצה אזורית זה מושג חדש, מושג כפוי שלא קשור ברצף של תושבים והתיישבות, אלא ברצף של השתלטות על קרקע.

מוחמד ברכה: איזה צריך לומר מלכתחילה.

מוחמד ברכה: זה שתלמידי תל אל לומדים במשגב או לא לומדים במשגב, זה כי האנשים שבוא להתיישב שם לפני כמה שנים בחרו זאת.

מוחמד ברכה: לעומת זאת, הקשר בין כמאנה לנחף היה עוד לפני שמשגב קמה.

מוחמד ברכה: לבוא ולדבר על התחום המוניציפאלי של מועצה אזורית כאילו זה הדבר הקדוש ולא התרבות והקשר החברתי של האנשים, הוא אינו מתקבל על הדעת.

מוחמד ברכה: אנחנו מדברים על תלמידים שכבר עכשיו נמצאים בכיתה א-ב.

מוחמד ברכה: אנחנו מבקשים לאפשר להם להמשיך וללמוד שם.

מיכאל מלכיאור: הם אמרו שלאלה שהתחילו ללמוד בנחף, הם מאפשרים להמשיך.

מוחמד ברכה: לא נכון.

מוחמד ברכה: לסידור המוצע יש תקדים בתוך המועצה האזורית משגב וגם במקומות אחרים.

מוחמד ברכה: הוא גם יותר זול.

מוחמד ברכה: הוא לא אמור להכביד, ולכן אני תמהה לגבי השיקול של המועצה.

מיכאל מלכיאור: אפשר להבין, שהמועצה רוצה שהתלמידים ילמדו בתוך המועצה.

מיכאל מלכיאור: השיקול הוא לגיטימי.

מוחמד ברכה: השיקול הלגיטימי, הוא שכל סידור, גם אם זה בוואדי סלאמה וגם אם זה בנחף, הוא סידור זמני עד אשר יבשיל העניין של הקמת בית ספר בכמאנה.

מוחמד ברכה: אני מתרשם, כי העניין הוא לא רק עניין של חינוך.

מוחמד ברכה: יש לי רושם, שהמועצה המקומית במשגב רואה בתושבים הערבים שבתחומה כנטל.

מוחמד ברכה: זה בא לידי ביטוי בעניין של תכנון ובנייה, זה בא לידי ביטוח בעצם ההכרה ביישובים, זה בא לידי ביטוי בבניית מסגד, זה בא לידי ביטוי בסלילת כבישים, זה בא לידי ביטוי באיסוף אשפה.

מוחמד ברכה: בכל תחום בתחומי החיים, יש ניסיון למרר את החיים לאנשים.

מוחמד ברכה: נציגתו של משרד החינוך אומרת, שהיא לא רואה שום צורך לבוא ולדבר עם התושבים.

מוחמד ברכה: יו"ר הוועד המקומי פנה ב-5 לספטמבר 2006 לשרת החינוך וביקש לדבר איתה.

מוחמד ברכה: כעבור כמה ימים הוא קיבל תשובה: "אני מעבירה את פנייתך למר וסרמן, מנהל מחוז הצפון, על מנת שיבוא עמך בדברים".

מוחמד ברכה: לקח למשרד החינוך חודש ו-20 ימים, כדי שיגידו לו: "הריני מצטער להודיעכם שלא מצאתי מקום לקבוע לכם פגישה, מאחר שהנושאים שהנכם מתבקשים לדון בהם אינם בתחום טיפולנו, אלא בתחום טיפולה של המועצה האזורית משגב.

מוחמד ברכה: הם אפילו לא טרחו שמנהל מחוז הצפון ישמע אותם.

מוחמד ברכה: זאת עזות מצח.

מוחמד ברכה: זה דבר שהוא בלתי נסבל על פי כל מנהל תקין.

מיכאל מלכיאור: זה נשמע כך.

עומר מטר: אני יושב ומאזין כל הזמן.

עומר מטר: אני לא יודע בשביל מה הוזמנתי.

עומר מטר: אני יוצא פה האשם, שאני המסית, שאני לוקח את התלמידים בכוח ממנו.

עומר מטר: מאז קום המדינה הילדים לומדים אצלנו.

עומר מטר: יש לזה קשר חברתי הומניטרי.

עומר מטר: האנשים מכירים אחד את השני מאז קום המדינה.

מיכאל מלכיאור: לאיזה מועצה אתם שייכים?

עומר מטר: נחף.

עומר מטר: יש לנו 10,000 תושבים.

עומר מטר: בשנה הבאה אנחנו מתחילים לבנות בית ספר מקיף שני.

עומר מטר: ההורים בטוחים וסמוכים, שהילדים שלהם נמצאים בידיים נאמנות.

עומר מטר: אצלנו בבתי הספר בנחף האלימות היא אפס.

עומר מטר: ידידי, ארז, כמה שנים אתם שילמתם לנו אגרת תלמיד?

עומר מטר: מאז קום המדינה לומדים אצלנו 20 שנה.

עומר מטר: מאז שאני באתי, אני רק מבקש את אגרת התלמיד.

עומר מטר: בשנתיים האחרונות אתם לא משלמים את כל האגרה, אתם לא משלמים הסעות ואת שאר התנאים.

עומר מטר: אתם מסירים את כל האחריות מהילדים.

עומר מטר: אפילו את הביטוח אנחנו משלמים.

עומר מטר: בנוסף, ברגע שיש לכם קבוצות, זאת אותה נסיעה.

עומר מטר: ברגע שמדובר בקבוצה, זאת אותה נסיעה.

עומר מטר: למה לענות את הילדים האלה בחורף ובחום?

עומר מטר: למה להביא אותם למצב של אלימות בדרך?

עומר מטר: אלה אנשים, אלה בני אדם.

עומר מטר: אני לא שמח לקבל אותם, אבל מבחינה הומניטארית אני מקבל אותם, כי אני יודע שהם לא רוצים ללכת למקום אחר.

עומר מטר: ההורים שקטים מבחינה נפשית.

מיכאל מלכיאור: למה אתה לא שמח לקבל אותם?

עומר מטר: אני לא מקבל על זה כסף.

עזמי בשארה: משפט המפתח פה, זה שזה לא עניין של בחירת בודדים.

עזמי בשארה: מדובר במסורת שלמה.

נאדיה חילו: היושב ראש הציע ברוח טובה פשרה והתפייסות, ואתם לא קיבלתם את זה.

נאדיה חילו: ארז, אני לא מכירה אותך.

נאדיה חילו: אבל אתה מקרין אנטי.

נאדיה חילו: אני יודעת, שהמדיניות של משרד החינוך בשנים האחרונות היא למערבות של ההורים כמה שיותר, אפילו בתוכנית הלימודים.

נאדיה חילו: הנושא הזה מאוד מרגיז אותי.

נאדיה חילו: עומדת פה טובת הילדים.

נאדיה חילו: לא במקרה חל יום זכויות התלמיד.

נאדיה חילו: אל תשווה עם יישוב אחר.

נאדיה חילו: זה אחרת בגלל התנאים של בית הספר.

נאדיה חילו: זה אחרת בגלל התשתיות החברתיות.

נאדיה חילו: אתה לא יכול להשוות אזור אחד עם אזור שני רק על פי גורם אחד.

נאדיה חילו: אם תיקח את המצב הסוציו האקונומי ואת הגורמים האחרים, אתה תגיע למסקנה שההשוואה היא לא נכונה.

נאדיה חילו: כולם אומרים שהם רוצים ללמוד במקום מסוים, למה הולכים נגדם בצורה אנטי נגד ההורים והילדים.

נאדיה חילו: אני מציעה להביא לפה מדי פעם ילדים.

נאדיה חילו: אם פה היו ילדים, הם היו מבטאים הכי נכון את תחושת המצוקה שלהם.

נאדיה חילו: כמו שאמר ראש מועצת מטר, תחושת שייכות לא מפתחים ביום אחד.

נאדיה חילו: אני יודעת שיש גם קשרי מסחר בין שני הכפרים.

נאדיה חילו: זה בדרך כלל מאפיין ריכוזים מסוימים של המגזר הערבי, מתפתח קשר של חברות, קשר של שייכות וקשר משפחתי.

נאדיה חילו: לבוא ולנשל את הילדים וההורים בבת אחת, זה לא בסדר.

נאדיה חילו: אני יודעת שיש תקדימים מסוימים.

נאדיה חילו: אני לא רוצה לציין את כל התקדימים.

נאדיה חילו: אני מתל אביב יפו, ואני יכולה להגיד שגם שם יש תקדימים.

נאדיה חילו: אני לא מאמינה, שמדי פעם לא מתאפשר מרווח מסוים של שיקול דעת.

נאדיה חילו: נציגת משרד החינוך, כאשר הציעו לך לעשות שימוש בשיקול הדעת הזה, את דחית את זה.

נאדיה חילו: אני ממש רוצה להביע צער על העניין הזה.

עזמי בשארה: נקווה שהיא תשנה את דעתה עד סוף הישיבה.

מיכאל מלכיאור: זה לא סוף פסוק.

ג'מאל זחאלקה: המשך לימודי התלמידים בנחף, לא יהווה תקדים.

ג'מאל זחאלקה: הבחירה היא לא של הורה כזה או אחר, אלא בחירה של שני יישובים.

ג'מאל זחאלקה: 100 תלמידים שלומדים מהרדוף באים מכל היישובים.

ג'מאל זחאלקה: משרד החינוך והמועצה המקומית צריכים לחשוב, למה ההורים רוצים כל כך לשלוח לשם את ילדיהם.

ג'מאל זחאלקה: כנראה שיש לכך סיבות חזקות מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אני מבין שלא נותנים הסעה לכל תלמיד שרוצה ללמוד בכל מקום, אבל כשיש לך יישוב קרוב, זה הגיוני וסביר.

ג'מאל זחאלקה: אם אנחנו רואים את טובת כל התלמידים וזה בניגוד לשיקולים של המערכת, זה לא יגרום לשום בעיה.

ג'מאל זחאלקה: מן הראוי שמשרד החינוך ייעתר לבקשה.

ג'מאל זחאלקה: ההורים והתלמידים ימשיכו ללמוד בנחף, גם אם הם ילכו בגשם ברגל ויעצרו טרמפים.

ג'מאל זחאלקה: במצב כזה ייגרם רק נזק.

בתיה רכבי: אני מציעה לכולנו לא להיכנס לדיון מקצועי, איזה בית ספר טוב יותר.

בתיה רכבי: אין לנו את הנתונים, ואני חושבת שזה לא נכון לעשות זאת.

בתיה רכבי: גם בית ספר נחף מתמודד עם בעיות.

בתיה רכבי: אני מתייחסת כרגע רק לחינוך.

בתיה רכבי: עובדתית, המועצה המקומית משגב משקיעה בחינוך הערבי בהיקפים גדולים, שאין להם שום השוואה לחינוך היהודי, כי זיהינו ששם יש צרכים.

בתיה רכבי: פה לבוא ובאמירה אחת להשמיץ, זה לא נכון.

בתיה רכבי: אני מזמינה אתכם לבוא ולראות מערכת חינוך ערבית לתפארת מדינת ישראל.

בתיה רכבי: אני אומרת לכם את זה כאיש חינוך שעובד מעל 30 שנה במערכת.

בתיה רכבי: אני רק 11 חודש במשגב.

בתיה רכבי: אני באתי ממערכות חינוך לתפארת מדינת ישראל.

בתיה רכבי: כמנהלת אגף חינוך, הקהילה הזאת יקרה לי.

בתיה רכבי: אני רוצה את הילדים שלהם איתנו.

מחמוד סואעד: האם ניסית פעם אחת לשמוע אותם?

בתיה רכבי: חלק מהאנשים שיושבים כאן, יודעים שהמשרד שלי פתוח.

בתיה רכבי: היום אני חוזרת למשגב.

בתיה רכבי: יש לי קהילה עם צרכים מאוד מיוחדים.

בתיה רכבי: מעל 100 משפחות ביודפת, אומרים לנו כי זה אורך החיים שלנו ובגלל זה הגענו לכאן.

עזמי בשארה: לפני 11 חודש הגעת, וכבר את אומרת מה התרבות, ואת שמה סימן שאלה על 30 שנה ניסיון של נחף.

עזמי בשארה: מה זאת היוהרה הזאת?

עזמי בשארה: מה זה הפטרנליזם?

בתיה רכבי: אני רציתי להגיד, שקהילות כאלה עם צרכים מאוד ייחודיים ואחרים יש לנו במשגב, ואנחנו לא פותחים 35 בתי ספר כמספר היישובים.

בתיה רכבי: כאשר אנחנו חוזרים מכאן, אנחנו פותחים התמודדות מאוד גדולה עם אמפטיה גדול לקהילה הזאת ועם אמפטיות אחרות לקהילות אחרות.

מיכאל מלכיאור: האם את יכולה לתרום משהו לפתרון הבעיה, או ייקוב הדין את ההר?

בתיה רכבי: לא.

מיכאל מלכיאור: הבנתי.

חליל סואעד: דיברתי עם הפקידה שלה, והיא אמרה לי שבנושא הזה אין מה לדבר ולא לבוא.

בתיה רכבי: את אמרת שהדלת שלך תמיד פתוחה, ולכן זה טיעון ענייני.

עומר מטר: אני הייתי מציע לכם לחשוב על התנאים בסלמון, כאשר שלהורים יהיה מה שימשוך לשם.

עומר מטר: שיבטיחו להם שילמדו ויקבלו את התעודות.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לסכם את הישיבה.

שוש ימין: יש לי מוצא חוקי לסוגיית ההסעות.

שוש ימין: אנחנו לא נפרוץ כללים.

שוש ימין: האפשרות היחידה, היא ועדת חריגים למיפוי בנושא הסעות, ולה יש סמכות להחליט על אזור מסוים שיקבל מיפוי כפול.

שוש ימין: היום המיפוי של האזורים האלה הוא בסלאמה.

שוש ימין: הם מבקשים מיפוי נוסף.

שוש ימין: המסלול הזה הוא מסלול מוגבל.

שוש ימין: הוא לא מעתה ועד עולם.

שוש ימין: לכל היותר, לשנה אחת.

שוש ימין: זאת ועדה בה יושבים אנשים אוצר ואנשי מיפוי.

שוש ימין: זה המקום לאפשר מיפוי נוסף לילדי כמאנה וסלאמה.

שוש ימין: תחליט הוועדה מה שתחליט.

עזמי בשארה: יש עוד הצעה חוקית, שהאוטובוס ייסע לסלאמה, ומי שירצה ירד בדרך, בנחף.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לסכם את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רואים בחיוב את לקיחת האחריות על כלל החינוך במשגב.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מבינים את הרצון של המועצה, שהתלמידים שגרים במשגב ילמדו במשגב.

מיכאל מלכיאור: אנחנו שמענו פה את מצוקת התושבים בשני הכפרים, חוסניה וכמאנה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מחליטים, שחייבים להתחשב בזה, בגלל המסורת שנוצרה עוד לפני שהיה משגב, אולי אפילו לפני שהיתה מדינה.

מיכאל מלכיאור: המסורת הזאת עובדת בהצלחה, וזה לא אומר שבית הספר בסלאמה הוא יותר טוב או פחות טוב.

מיכאל מלכיאור: אנחנו בהחלט חושבים שזה דבר טוב אם תהיה התפתחות של בית הספר בסלאמה.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זה, אנחנו בהחלט מקבלים את ההצעה של משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: כדי לפתור את הבעיה הנקודתית שנוצרה, וכדי לתמוך ברצון התושבים, אנחנו מחליטים שלתלמידים מכמאנה וחוסניה יציבו מיפוי כפול כדי שהם יוכלו להמשיך ללמוד בנחף.

מיכאל מלכיאור: אני לא רוצה להגביל את התקופה.

מיכאל מלכיאור: אם נגביל את זה, זה לא יתקבל.

מיכאל מלכיאור: זה לא יהיה הכלל בכל הארץ.

מיכאל מלכיאור: זה חריג בגלל הנסיבות המאוד מיוחדות שנוצרו באזור הזה.

מיכאל מלכיאור: כל ועדת החינוך עומדת מאחורי החלטה כזאת.

ארז קרייזלר: אני רוצה להעיר, כי אחר כך אנחנו נתכנס פה עוד פעם ויהיו עוד פעם כעסים.

ארז קרייזלר: אנחנו נבצע כל מה שינחה משרד החינוך.

ארז קרייזלר: אומרת פה נציגת משרד החינוך ביושר – וזה גם מה שניסינו לעשות באותו תהליך הדרגתי, ויש תלמידים בכמאנה ובסאלמה, היה מעבר כזה של תלמידים - כי גם אם ועדה כזאת או אחרת תאשר דבר כזה, זה יהיה באופן זמני.

ארז קרייזלר: אנחנו דוחים את הבעיה לעוד שנה.

מיכאל מלכיאור: המדיניות הכללית מקובלת עלינו, אבל אנחנו אומרים שיש פה חריג.

מיכאל מלכיאור: יש כל כך הרבה נסיבות שנוצרו במקרה הזה, ולא ניתן לקבוע גבול של מועצה.

מיכאל מלכיאור: הרצף והמסורת שנוצרה לא יכולים להיפסק בבת אחת.

מיכאל מלכיאור: לכן, אנחנו אומרים שזה זמני.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה הנקודתית, כדי שהתלמידים יוכלו לסיים את לימודיהם בנחת.

מיכאל מלכיאור: זה דבר נכון, זה דבר שמקובל על כולנו, ואני שמח שגם ראש המועצה מקבל את הדבר הזה.

עומר מטר: אסור לשכוח את אגרת התלמיד.

מיכאל מלכיאור: תודה לכולכם.