ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 80, 2006-11-13 12:45

מיכאל מלכיאור: בית הספר האחרון שאנחנו עוסקים בו היום: מג'ד אל-כרום.

מיכאל מלכיאור: בבקשה, חבר הכנסת עבאס זכור.

עבאס זכור: מדובר על מצב גרוע מאד.

עבאס זכור: כל בוקר זה יותר גרוע.

עבאס זכור: אני הבנתי שאחרי תקופה שבה במיוחד עסקים נפגעו וכפרים נפגעו במלחמה, יש תקציבים מיוחדים.

עבאס זכור: במג'ד אל-כרום במיוחד היו הרבה נפילות של טילים, אבל היום הם במצב שלא קיבלו כלום לחינוך.

עבאס זכור: מי שנכנס לבתי הספר במג'ד אל-כרום לא מאמין שמדובר על בתי ספר, כשהוא רואה את האזבסט, רואה את השירותים, את החצר, חוסר כוח חשמל בבתי הספר – על כל הדברים האלה אני לא רוצה לדבר הרבה, כי הם מוצגים בתמונות.

עבאס זכור: אנחנו נראה כולנו בתמונות איך הדברים האלה מוצגים ועל מה מדובר במג'ד אל-כרום.

מיכאל מלכיאור: בבקשה.

אחמד סגייר: כנציג בית ספר יסודי אל-סלאם – היסטוריה קטנה על בית הספר, כבוד היושב ראש.

אחמד סגייר: בית הספר מונה מעל אלף תלמידים.

אחמד סגייר: הוא הוקם לפני קום המדינה.

אחמד סגייר: יש לנו את המבנה האחרון שהוקם לפני שש שנים – מבנה קטן של שלוש כיתות – המבנה הרציני יותר הוא של עשר כיתות לימוד והוקם לפני 35 שנה.

אחמד סגייר: יש לנו שתי כיתות לימוד שנבנו בשנת 1992 כמחסנים למערך מל"ח, שזה גובה של 4-, שאנחנו משתמשים בהן היום ככיתות.

אחמד סגייר: שתי כיתות שהן מחסנים.

אחמד סגייר: התמונה שאנחנו רואים זה מבנה של שש כיתות לימוד של מבנים טרומיים, ועד החודש שעבר היו גגות אסבסט, שהוחלפו לאחר שפנינו למשרד לאיכות הסביבה ופנינו לעמותות שמתעניינות בנושא איכות הסביבה, ביניהם היו מוסאווה ושתי"ל, ובזכות איומים שהיו על ראש המועצה שיגישו נגדו כתב אישום פלילי, שאם הוא לא יחליף – ולא עשה כלום – והיו עוד סיבות, של המלחמה.

אחמד סגייר: עד היום אנחנו קיימים עם המבנים האלה, שהם טרומים.

אחמד סגייר: יש לנו מחסור חמור מאד בכיתות.

מיכאל מלכיאור: ראש המועצה פה?

אחמד סגייר: יש נציג של הוועדה הקרואה, אבל אני לא יודע אם הוא מייצג.

מחמוד דיאב: אדוני, אני במקרה גם חבר הוועדה הקרואה, אבל אני פה בתקן מפקח משרד החינוך, אני לא מדבר בשם העירייה.

מיכאל מלכיאור: יש נציג של העירייה פה?

אחמד סגייר: אני חשבתי שמר דיאב, אבל לא.

אחמד סגייר: הוא מודע טוב לבעיה.

מחמוד דיאב: אני מודע, כן, אבל אני לא מייצג את עיריית אל-שגור פה.

קריאה: סליחה, אבל זה מראה על האטימות של ראש העירייה.

קריאה: שישלח נציג.

רות פרלמן: - -

אחמד סגייר: אנחנו פה, כל אחד, מייצג בית ספר אחר.

אחמד סגייר: המאתיים אלף שקל שדיברת עליהם קודם היו כדי להחליף את הגג.

רות פרלמן: אבל החליפו את הגג?

אחמד סגייר: החליפו.

אחמד סגייר: אבל להיכנס לתוך הכיתות האלה ולראות את הקירות, הכל עם קרטון מתפורר.

מיכאל מלכיאור: הבנו את הנקודה.

אחמד סגייר: המצב והמיפוי של בית ספר אל-סאלם - -

מיכאל מלכיאור: על הפנים.

אחמד סגייר: מתחת לכל ביקורת.

מיכאל מלכיאור: מישהו פה חושב שאפשר ללמוד שם?

ג'מאל זחאלקה: יש לכם דוחות בטיחות על בית הספר?

ג'מאל זחאלקה: מה אומר הדוח?

אחמד סגייר: בטיחות – לא.

אחמד סגייר: אין לי ביד פה.

אחמד סגייר: אולי למנהלת בית הספר יש.

אחמד סגייר: אבל בקשר לאסבסט – פנינו למפקח של המשרד לאיכות הסביבה, והוא עשה לנו דוח שאמר שאסור לנו להכניס את התלמידים, וזה הוגש למועצה – עד שהחליפו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מברכים את היושב ראש של הוועדה השכנה, ועדת הפנים ואיכות הסביבה, על שבא בצל קורתנו.

מיכאל מלכיאור: זה לכבוד לנו.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: אמנם אנחנו בסוף דיון של שלוש שעות פה, אבל אנחנו מאד שמחים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חושבים שזה יהיה יותר מכובד אם תבוא לפה ותשב קדימה, במקום של חברי הכנסת.

מיכאל מלכיאור: אמנם כולם מכובדים פה - - -

גאלב מג'אדלה: אני מהעבודה, לא מקדימה.

מיכאל מלכיאור: כן, בבקשה.

אחמד סגייר: מתקנים, מגרשים לילדים, אין לנו.

אחמד סגייר: יש צפיפות נוראה.

אחמד סגייר: בסך הכל, שטח בית הספר זה שישה דונם ויש לנו מעל אלף תלמידים.

אחמד סגייר: ולפי קריטריונים של משרד החינוך – את יודעת יותר טוב ממני כמה צריך להיות.

אחמד סגייר: המצב במג'ד אל-כרום החמיר במיוחד לאחר שעשו איחוד רשויות.

אחמד סגייר: מג'ד אל-כרום ודיר אל אסד.

אחמד סגייר: בתי הספר היו מוזנחים.

אחמד סגייר: לא יודע, כנראה ראשי המועצות לא אוהבים להשקיע בחינוך, כי זה לא נותן להם קולות ותוצאות מיידיות.

אחמד סגייר: הם מדברים על סלילת כביש או משהו כזה, כך אני חושב.

אחמד סגייר: במג'ד אל-כרום 13,000 נפשות.

אחמד סגייר: יש לנו שלושה בתי ספר יסודיים, וזה כמעט אותו מצב בכל בתי הספר.

מיכאל מלכיאור: אדוני תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לציין לפרוטוקול שלעומת כל הדברים שטיפלנו בהם היום לא הגיעו נציגים של המועצה ואני חושב שזה בהחלט דבר לא ראוי, אבל מאחר שלא הגיעו, נקבל החלטה בהעדרם.

מוחמד ברכה: וזו מועצה ממונה, כבוד היושב ראש.

מיכאל מלכיאור: כן, אבל יש פה במקרה - - -

מחמוד דיאב: אני לא מייצג את העירייה פה.

מחמוד דיאב: אני מדגיש.

קריאה: אתה לא יכול לדבר בשם העירייה.

קריאה: אתה יכול לשמוע בשם העירייה?

קריאות: - -

מיכאל מלכיאור: בואו נשמע מה משרד החינוך מציע לעשות.

מיכאל מלכיאור: לא יודע מי מדבר פה בשם המשרד.

רות פרלמן: אנחנו נתנו לבית הספר הזה, אל-סלאם, שני יבילים לפתיחת שנת הלימודים, 200,000 שקל שיחליפו את גגות האסבסט ו-195,000 שקל לשיפוץ השירותים.

מיכאל מלכיאור: לא היו שירותים בכלל, אני מבין.

עבאס זכור: אחרי חודש וחצי – אני סיירתי – לא היו שירותים בבית הספר.

רות פרלמן: כן.

רות פרלמן: הם הורידו את השירותים – הם התחילו את השיפוצים – והם לא סיימו בתחילת שנת הלימודים.

אחמד סגייר: אני חושב שהסכום הזה הועבר לחטיבת הביניים.

רות פרלמן: לא, לא.

מיכאל מלכיאור: מה ההצעה שלכם לפתור את הבעיה של בית הספר?

רות פרלמן: אני, אם הוועדה לא יודעת, אז כדאי שהוועדה תדע שמי שהיה אחראי על המגזר הערבי נפטר לפני שלושה חודשים.

רות פרלמן: אני ממלאת את מקומו, אבל לא במגזר הערבי.

רות פרלמן: לא קיבלנו עובד שיטפל במגזר הערבי, אני עושה את העבודה ככל שאני יכולה.

רות פרלמן: מר דן גת, זכרונו לברכה, נפטר מהתקף לב באמצע אוגוסט.

רות פרלמן: אני עושה ככל יכולתי למלא את תפקידו, לא רק במגזר הערבי, גם כמנהל האגף למיפוי ותכנון.

רות פרלמן: פעם ראשונה שאני שומעת שיש בעיות, אני ידעתי על עניין האזבסט.

רות פרלמן: עכשיו נבדוק לעומקו של עניין מה קורה, ונשתדל לפתור את הבעיות.

מיכאל מלכיאור: המצב נראה ממש קשה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רואים את התמונות ושמענו גם את התיאור.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זה, אולי בגלל העייפות של כל הדיונים שכבר היו – כמובן, לא צריכים לסבול מזה התלמידים של מג'ד אל-כרום, אבל אני מציע ככה: משרד החינוך שומע על זה בפעם הראשונה, לפחות הנציגה שנמצאת כאן כרגע.

מוחמד ברכה: מה זאת אומרת לראשונה?

מוחמד ברכה: אני מלווה את זה כבר חמש שנים.

מחמוד דיאב: אבל היא שומעת את זה בפעם הראשונה.

מוחמד ברכה: היא אולי פעם ראשונה, אבל זה נושא ידוע.

מחמוד דיאב: סליחה, אתה מרשה לי?

מיכאל מלכיאור: אני באמת מרשה לך.

מחמוד דיאב: אתה מרשה לי – אני אגיד לך: אני לא רוצה להיכנס לפרטי עבודת מנהל הפיתוח.

מחמוד דיאב: זו לא העבודה שלי, אני מדגיש.

מחמוד דיאב: אבל המצב כפי שהוא במג'ד אל-כרום או בדיר אל-אסד או בבלעין, נפרש גם בפני שרת החינוך כשהיא ביקרה ביישוב בתקופת המלחמה, גם המנכ"ל ביקר ביישוב – אולי יותר מפעם אחת – ותמונת המצב הכוללת ידועה למשרד, אבל מי שמטפל בזה – אגף הפיתוח, מנהל הפיתוח, יכולים לתת תשובות.

מחמוד דיאב: מה הם מתכוונים לעשות פה, מה יעשו פה, לא הפיקוח במשרד החינוך.

רות פרלמן: אני לא יכולה כרגע לתת תשובות.

מיכאל מלכיאור: רגע.

מיכאל מלכיאור: אם השרה והמנכ"ל היו שם, מה הם אומרים?

כמאל עטילה: אפשר להוסיף?

כמאל עטילה: ראש העיר התבקש גם על ידי השרה, גם על ידי המנכ"ל, להגיש תוכנית לפתור את בעיית הבינוי בצורה יסודית בכל היישובים.

כמאל עטילה: הם הגישו תוכניות ועכשיו הם בדיונים עם מנהל הפיתוח לתת עדיפות בתקציב 2007, וזה גם כולל את בית ספר אל-סלאם, וגם נתנו להם 200,000 שקל על פי בקשתם.

מיכאל מלכיאור: בסדר, ה-200,000 שקל זה לאסבסט.

מיכאל מלכיאור: זה האקמול שאולי היה צריך.

אחמד סגייר: בבקשה, אל תעליב את האקמול.

מיכאל מלכיאור: לא, אני לא מעליב.

מיכאל מלכיאור: כי פה האקמול גם היה נחוץ, כי זה היה גג של אסבסט.

מיכאל מלכיאור: זה דבר חשוב, אבל זה לא פותר את הבעיה.

מיכאל מלכיאור: כמה זמן את צריכה כדי לבדוק את התוכניות ולחזור לוועדה ולהגיד לנו מה אתם עושים?

רות פרלמן: אני צריכה לשמוע שהתוכניות הוגשו.

רות פרלמן: כמאל, הן הוגשו?

כמאל עטילה: הוגשו.

כמאל עטילה: המנכ"ל נתן הנחייה לתת עדיפות לבנות מתקציב 2007.

כמאל עטילה: אז איזה בתי ספר יבחרו – יש מכלול של בעיות שם.

אחמד סגייר: יש לי ספק לגבי התוכניות שהוא אומר, כי לפני שבועיים-עשרה ימים, הייתי עם המהנדס של המועצה, הוא אמר: יש תוכניות לבניית גן חובה, שיהרוס חצי מהשטח, שזה שלושה דונם.

אחמד סגייר: ואני מתנגד מעכשיו לבנייה של הגן הזה.

אחמד סגייר: להרוס שלושה דונם בשביל כיתת גן אחת, לא מקובל עלי.

רות פרלמן: אני מבקשת שבועיים זמן, לפחות ללמוד איפה זה עומד.

מיכאל מלכיאור: אוקי.

מיכאל מלכיאור: שבועיים, ותחזרו לוועדה עם תוכנית מסודרת – גם איפה הדברים עומדים וגם מה אתם מתכננים לעשות.

מיכאל מלכיאור: הוועדה רואה בחומרה רבה את המצב שיש היום.

מיכאל מלכיאור: צריך פה טיפול חירום עם גישת חירום, לא עם גישה של עוד שנה ועוד שנה ולתת לדברים להתגלגל.

מיכאל מלכיאור: שמענו את ההורים, והדברים בהחלט מקובלים עלינו.

מיכאל מלכיאור: אתם בעוד שבועיים תחזרו אלינו.

מיכאל מלכיאור: את יודעת מה?

מיכאל מלכיאור: את גם לא תספיקי בשבועיים.

מיכאל מלכיאור: אני אתן לך עוד שבועיים.

מיכאל מלכיאור: אני מאד נדיב כרגע.

רות פרלמן: תודה.

מיכאל מלכיאור: אני אתן לך חודש ימים.

מיכאל מלכיאור: תחזרי עם תוכנית מסודרת בפני הוועדה, ואנחנו, או שנכנס שוב את הוועדה אם יש צורך.

מיכאל מלכיאור: אם לא - אני אעביר לכל חברי הוועדה את הנתונים שאני מקבל ממשרד החינוך תוך חודש ימים.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכם שבאתם לפה.

אחמד קסקס: סליחה, אני יושב ראש ועד ההורים בבית הספר מותנאבי, יסודי ג', במג'ד אל-כרום.

אחמד קסקס: אותה תופעה שיש לנו פה היא התופעה של חדרי האסבסט שאתם יכולים פה לראות אותה.

אחמד קסקס: אנחנו גם עברנו שלב, הבאנו חדרי קרוואנים, כפי שאתם יכולים לראות פה, אבל הם לא מתוחזקים בכלל.

אחמד קסקס: אפילו יש פה אבן למעלה עם קרש כזה, בכדי למנוע את הדליפות של המים.

אחמד קסקס: במקביל, אתם יכולים לראות שאנחנו בשלב בניה של בית ספר ששלב א' כבר נבנה בו, אבל לצערי, זה לא נותן כבוד לאף אחד ששלב א' נבנה טרם נתנו עליו אישורי הפעלה.

אחמד קסקס: ולמה אני מתכוון אישורי הפעלה?

אחמד קסקס: אם תסתכלו בפיתוח - הפיתוח מזבלה מסביב.

אחמד קסקס: אין הצללה.

אחמד קסקס: אני לא יודע מי מהנדס פה במשרד החינוך, איזה מהנדסים, איזה מחלקת בינוי יש פה.

אחמד קסקס: ביקשנו וילונות.

מיכאל מלכיאור: נכנסו כבר תלמידים?

אחמד קסקס: הכנסנו אותם בלית ברירה, כי אנחנו לא רוצים להכניס אותם לחדרי האסבסט.

מיכאל מלכיאור: אבל אישרו לתלמידים, שיוכלו ללמוד שם?

אחמד קסקס: ראש המועצה לקח את זה על עצמו.

מיכאל מלכיאור: לא, אני שואל אם מהנדס אישר את זה.

מיכאל מלכיאור: ראש מועצה אין לו סמכות לאשר את זה.

קריאות: לא.

קריאות: אין אישור הפעלה.

מיכאל מלכיאור: אז הכניסו את הילדים בלי אישור?

ג'מאל זחאלקה: בלית ברירה.

ג'מאל זחאלקה: כי לא רוצים לשים אותם באסבסטים.

ג'מאל זחאלקה: אתה יודע, לפעמים אתה מוצא - - -

מיכאל מלכיאור: מהפח אל הפחת.

מיכאל מלכיאור: פה זה נראה יותר כמו פח.

אחמד קסקס: בדיוק.

אחמד קסקס: אז מה שקורה זה שאין אישור הפעלה, אין מי שתיה – שימו לב לדבר הכי בסיסי.

אחמד קסקס: מי שתיה.

אחמד קסקס: ביקשנו ושרשרת השקרים והכזבים של המועצה - - -

מיכאל מלכיאור: יש על זה חיוב - - -

אחמד קסקס: סליחה, תרשה לי עוד משפט אחד.

אחמד קסקס: אני בוועד ההורים ואחרי העניין הזה כבר הוצאנו תכתובות ממאי, כולל למחוז הצפון של משרד החינוך, גם למועצה.

אחמד קסקס: יש אטימות, הכל מתועד במכתבים, ויש אטימות מצד שני הגופים האלה, שאפילו לענות לנו ש"קיבלנו מכתבכם, העניין בטיפול" – לא זכיתי אף פעם לקבל.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: אני יכול לקבל הסבר לזה ממשרד החינוך, בבקשה.

מיכאל מלכיאור: איך אפשרתם את הדבר הזה?

מחמוד דיאב: אנחנו אפשרנו את הדבר הזה?

מחמוד דיאב: אנחנו הכנסנו את הילדים?

מיכאל מלכיאור: לא יודע.

מיכאל מלכיאור: מישהו הכניס.

מחמוד דיאב: ילדים נכנסים ברגע שמהנדס העיר מאשר.

מיכאל מלכיאור: אבל אתה שומע פה שזה לא כך.

מחמוד דיאב: הם אומרים, צריך לבדוק את זה.

מיכאל מלכיאור: מה זה "הם אומרים"?

מיכאל מלכיאור: הוא יודע אם הילדים שם או לא.

אחמד קסקס: אני יודע טוב מאד, אתה מערער על מה שאני יודע?

מחמוד דיאב: אתה טוען שזה כך.

מיכאל מלכיאור: מחמוד, הוא לא טוען, הוא מספר לך.

מיכאל מלכיאור: אתה מפקח, אתה אמור לדעת.

מחמוד דיאב: אני יודע.

מיכאל מלכיאור: מה אתה יודע?

מיכאל מלכיאור: אתה יודע שאין תלמידים שם?

מחמוד דיאב: סליחה, אדוני.

מחמוד דיאב: אני לא רוצה להיכנס לכל מה שעושה הפיתוח.

מחמוד דיאב: אני לא רוצה.

מחמוד דיאב: זה לא התפקיד שלי, אני לא רוצה את זה.

מחמוד דיאב: אני יודע שיש ילדים, אני יודע שנכנסו ילדים, כל זה אני יודע.

מיכאל מלכיאור: אז אתה יודע שיש ילדים שם.

מיכאל מלכיאור: אז למה אתה אומר שהוא "טוען"?

מחמוד דיאב: טוען שנכנסו בלי אישור המהנדס.

מחמוד דיאב: אני, כל עוד לא רואה את זה בעיניים – אמור להיות אישור המהנדס.

עבאס זכור: זה מעבר יחידי בבית הספר, בלי גדר.

מיכאל מלכיאור: זה נראה לך תקין שילדים יכולים להיות שם במזבלה ובלי מים זורמים ובלי זה?

אחמד קסקס: ראש העיר לקח את זה על עצמו.

עבאס זכור: כבוד היושב ראש, זה מעבר יחידי ואין גדר.

עבאס זכור: גובה של עשרה מטר.

עבאס זכור: אם ילד דוחף ילד, הוא נופל לבור.

מיכאל מלכיאור: אם חס ושלום קורה משהו - - -

מחמוד דיאב: אני מכיר את כל זה.

מחמוד דיאב: אני מכיר את זה טוב מאד.

מיכאל מלכיאור: ומה דעתך על העניין?

מחמוד דיאב: אני לא רוצה – מספיק לי ציון אחד.

מחמוד דיאב: אני לא רוצה לעבוד פה במינהל הפיתוח.

מחמוד דיאב: אני לא רוצה.

מחמוד דיאב: יבוא איש מנהל הפיתוח, יגיד מה שהוא רוצה.

מחמוד דיאב: אני לא רוצה.

מיכאל מלכיאור: ממילא חטפת איומים היום, אז תחטוף עוד אחד, מה יש?

מחמוד דיאב: תשחרר אותי מלדבר בשם אגף הפיתוח.

מיכאל מלכיאור: אז תדבר כמפקח על הילדים האלה.

אחמד קסקס: סליחה, אדוני המפקח.

אחמד קסקס: תסתכל על הכביש פה - - -

מחמוד דיאב: אני מכיר את זה.

אחמד קסקס: אתה מכיר ולא עושה כלום, זאת הבעיה.

אחמד קסקס: תסתכל על הכביש פה, חטיבת הביניים, התיכון, היסודי.

אחמד קסקס: 1500 תלמידים עוברים פה כל יום בכביש של , אין גידור, גובה של – אתה יודע מה?

אחמד קסקס: אני לא יודע איפה אפשר - - -

מחמוד דיאב: אדוני, תאמין לי – ואתה מאמין לי - - -

מיכאל מלכיאור: אני מאמין לך.

מחמוד דיאב: ואלה שיושבים פה מכירים ויודעים מי אני.

מחמוד דיאב: אני מכיר את זה לפחות כמו שהם מכירים.

מיכאל מלכיאור: ומה אתה חושב על זה, אדוני?

מחמוד דיאב: הסיפור הזה – מי לא הגיע?

מחמוד דיאב: הזעקנו גם את משרד הפנים על רעידת אדמה, והחשש ששם זה מיועד ומסוכן, המסלעות.

מחמוד דיאב: אני מכיר את זה לפרטי פרטים.

מיכאל מלכיאור: אז למה אתה מאפשר לתלמידים ללמוד ככה?

מחמוד דיאב: אני מאפשר לתלמידים ללמוד ככה?

מיכאל מלכיאור: כן.

מחמוד דיאב: הם לומדים.

מיכאל מלכיאור: אני שואל: האם אתה, כאחראי על המחוז, חושב שילדים יכולים ללמוד בתנאים הקיימים?

מחמוד דיאב: אני חושב שניתן ללמוד וצריך לשפר.

מחמוד דיאב: גם את זה וגם את זה.

מיכאל מלכיאור: אתה חושב שזה בטיחותי ואחראי?

מחמוד דיאב: לא.

מחמוד דיאב: בטיחותי – לא אני שקובע.

מחמוד דיאב: יש דוח בטיחות – עוד פעם.

מחמוד דיאב: יש מומחים שאומרים לי: ניתן, והרשות היא שצריכה לטפל בזה.

מחמוד דיאב: אני אומר לך: אני מתנצל שאני חבר ועדה קרואה ולא רוצה לדבר על זה.

מחמוד דיאב: חברים, יש דברים שאני מבקש לא לדבר עליהם.

מחמוד דיאב: אני לא רוצה לדבר על זה.

מחמוד דיאב: אני לא רוצה להגיד יותר מזה.

מחמוד דיאב: אני מכיר את זה גם מהכובע האחר.

מיכאל מלכיאור: למה יש לי חשש שפה יש איזושהי הסתרה של האמת?

מחמוד דיאב: לא, אין הסתרה של האמת.

מחמוד דיאב: כל מה שראית זאת אמת.

מחמוד דיאב: אני לא אמרתי אחרת.

מחמוד דיאב: אבל האמת הזאת – איך היא מטופלת, מי מטפל, מי הגורמים שמטפלים בה - אלה אגף הפיתוח ועיריית אל-שגור.

מחמוד דיאב: אני אומר את זה.

מיכאל מלכיאור: כן.

מיכאל מלכיאור: זה ממש נראה לי הפקרות.

מיכאל מלכיאור: כן, בבקשה, אדוני.

כמאל עטילה: קודם כל, המנכ"ל סייר שם פעמיים.

כמאל עטילה: אנחנו עובדים לפי הבקשות של הרשות.

כמאל עטילה: קודם כל, הם לא הדגישו שיש צורך לעשות כאן תיקון.

כמאל עטילה: זו אחריות הרשות.

כמאל עטילה: דבר שני, חוץ מהכסף שקיבלו עבור שיפור הסביבה הלימודית, הוא נתן להם תוספת של מיליון שקל, לרשות, באותו סיור, זה לדברי בטיחות.

ג'מאל זחאלקה: המיליון שקל לבטיחות ניתנו?

מיכאל מלכיאור: רק שיהיה ברור לך לגמרי: משרד החינוך יש לו אחריות על הבטיחות של הילדים.

מיכאל מלכיאור: המנכ"ל לא יכול להגיד: זו לא אחריות שלי.

מיכאל מלכיאור: אין לו שום זכות להגיד את זה.

מיכאל מלכיאור: ביררנו את זה עם ייעוץ משפטי וכולי.

מיכאל מלכיאור: שום זכות.

מיכאל מלכיאור: אז להגיד רק שהם אחראיים והם לא עושים את העבודה שלהם, זה אי אפשר פה.

מיכאל מלכיאור: זה לא הולך.

כמאל עטילה: לא, זה ברור.

מיכאל מלכיאור: זה ברור?

מיכאל מלכיאור: זה מה שאמרת.

כמאל עטילה: אנחנו נתנו תוספת של מיליון שקל.

ג'מאל זחאלקה: משרד החינוך יש לו זכות לתבוע ראשי ערים, אתם יודעים טוב, ואתם לא עושים את זה.

ג'מאל זחאלקה: כשיש הפקרות - - -

מיכאל מלכיאור: אתה היית שולח את הילד שלך לבית ספר כזה?

ג'מאל זחאלקה: כשיש הפקרות, יש סכנה כזאת, משרד החינוך – אתם תבעתם כמה ראשי ערים שפוליטית, היה נוח לשר לתבוע.

ג'מאל זחאלקה: אסור להשאיר דבר כזה.

ג'מאל זחאלקה: זו סכנת חיים.

מיכאל מלכיאור: אתה היית שולח את הילדים שלך ללמוד בתנאים כאלה?

ג'מאל זחאלקה: זו סכנת חיים.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מדבר על דברים קטנים.

ג'מאל זחאלקה: זו סכנת חיים.

מחמוד דיאב: אני רוצה להגיד לך – חבל שאני עונה על דברים אישיים.

מחמוד דיאב: יש לי גם נכדים שלומדים בתנאים קשים.

מחמוד דיאב: אני לא אומר שזה טוב ולא מצדיק.

מחמוד דיאב: אבל יש לי גם נכדים שלומדים בתנאים קשים.

מחמוד דיאב: אתה שואל אותי אישית, אז אני עונה לך אישית.

גאלב מג'אדלה: התמונה היא ברורה, אבל אולי גברתי תגיע לשם, תראה את המצב, תבדוק לאן הלכו הכספים ומי עשה מה.

גאלב מג'אדלה: במסגרת החודש.

מיכאל מלכיאור: כן.

מיכאל מלכיאור: במסגרת החודש, תעשי ביקור, גם תבדקי – כמו שהציע חבר הכנסת המכובד - לאן הלכו המיליון שקל.

רות פרלמן: עוד לא העברנו להם אותם, כי התקציב עדיין - - -

קריאות: אה.

קריאות: אהה.

קריאות: על מה אנחנו מדברים?

רות פרלמן: סליחה, ועדת הכספים אישרה את הכסף הזה רק בשבוע שעבר.

רות פרלמן: הוא עדיין לא הגיע אלינו, כשהוא יגיע ניתן להם מיליון שקל.

ג'מאל זחאלקה: אבל צריך לתת הרשאה להתחייב.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר שאסור שיימשך.

ג'מאל זחאלקה: בשבוע הבא צריך לגדר את המקום הזה.

רות פרלמן: כשהכסף עדיין לא אצלנו, אין אפשרות לתת הרשאה.

מיכאל מלכיאור: רובצת אחריות אדירה - - -

מוחמד ברכה: אדוני היושב ראש, סליחה.

מוחמד ברכה: נאמר פה דבר ברור: נאמר: מתקציב 2007.

מיכאל מלכיאור: לא, המיליון זה עכשיו.

מיכאל מלכיאור: מתקציב 2007 זה הפתרון של בית הספר - - -

מוחמד ברכה: אני אומר מה שנאמר.

רות פרלמן: זה לא מה שנאמר.

כמאל עטילה: לא משנה.

כמאל עטילה: נתנו להם מיליון שקל, מ-2006, זה קיבלו בפועל עבור שיפור סביבה לימודית.

מיכאל מלכיאור: תחליטו.

כמאל עטילה: המנכ"ל נתן להם תוספת של עוד מיליון, מ-2007.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאת צריכה להיות קצת יותר מעודכנת.

מיכאל מלכיאור: גם אם את רק שלושה חודשים - לפני שאת באה לישיבה על נושא, כדאי לבדוק את הפרטים.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש ממך, תוך חודש ימים את בודקת גם פה, נותנת לנו דיווח שלם גם אם קיבלו את הכסף, או לא קיבלו את הכסף, גם מה עשו עם הכסף או מתי יקבלו את הכסף.

מיכאל מלכיאור: יעשו את הבדיקה של כל הדברים האלה, אנחנו נקבל דיווח אחראי תוך חודש ימים, נחזור לבתי הספר עם המידע וגם לחברי הכנסת, ואנחנו נשקול מה הלאה.

גאלב מג'אדלה: כבוד הרב, היות וזה ועדה ממונה, כדאי שתשלח העתק גם לשר הפנים, שזה באחריותו.

נאסר נאסר: כבוד הרב, נשארה רק חטיבת הביניים, שלא דיברנו עליה.

מיכאל מלכיאור: כן, אבל זה יהיה כלול.

נאסר נאסר: לא, לא.

נאסר נאסר: אם יהיה לכם זמן רק חמש דקות לראות תמונות, ועדיף לשתוק.

נאסר נאסר: תראו את התמונות.

מיכאל מלכיאור: אוקי, נראה את זה ונשתוק.

מיכאל מלכיאור: שוב אני מציין – אין לנו זמן לטפל בזה עכשיו לעומק.

מיכאל מלכיאור: בממ"מ יש - - - של כל שלושת בתי הספר, והכל כלול בתוך ההחלטה שלנו.

נאסר נאסר: זו כניסה של בית הספר, אלה מי השתייה של בית הספר.

נאסר נאסר: אלה הדלתות, גם של השירותים וגם של החדרים.

מיכאל מלכיאור: יותר גרוע ממה שראיתי אתמול.

נאסר נאסר: אלה מי השתייה שיש בשירותים.

נאסר נאסר: תראו איך הם נראים.

נאסר נאסר: בבקשה, סכנת נפשות מה שהולך שם.

נאסר נאסר: ככה נראים ברזים.

נאסר נאסר: הברז לא נפתח – אפילו בשבת לא פותחים אותו.

מיכאל מלכיאור: מחמוד, אני לא מבין איך אתם מקבלים את זה.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שזה לא הטיפול שלך.

מיכאל מלכיאור: אני, במקרה שלך, הייתי סוגר את העסק.

מחמוד דיאב: אם אני צריך לסגור את העסק, אני צריך לסגור הרבה עסקים וזה אלפי ילדים בחוץ וזו אחריות גדולה.

מחמוד דיאב: זה לא קל ללכת ולהגיד לסגור את העסק.

מיכאל מלכיאור: אבל תראה מה הולך שם.

מיכאל מלכיאור: אם מחר, חס ושלום, ילד נופל - - -

קריאה: הוא חותך את הצוואר והולך.

מיכאל מלכיאור: על מי האחריות?

מחמוד דיאב: על כולנו.

מחמוד דיאב: כולל אני, אני אומר.

מיכאל מלכיאור: אוקי, תודה.