ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 97, 2006-11-14 11:00

משה שרוני: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

משה שרוני: לאחר שקיבלתי בקשה מחה"כ אזולאי, טיבי, מילר, חנין, ח'ילו ועבאס זכור.

משה שרוני: זה נושא רציני מאוד.

משה שרוני: בית חולים קיים כדי לתת שירות לתושבים, בפרט כאשר מדובר בילדים שזקוקים למעון.

משה שרוני: זה נותן להם את המשך החיים.

משה שרוני: בנושא זה נצטרך לדון ולקבל החלטה רצינית.

משה שרוני: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אני רוצה להודות לך בשם ההורים, על היענותך המיידית לפנייתי.

דוד אזולאי: מדובר כאן במקרה מאוד קשה של ילדים שכולם עם נכות גבוהה מאוד.

דוד אזולאי: הם נמצאים במסגרת בתוך בית חולים נהרייה.

דוד אזולאי: כאשר קיבלתי את הפניות, מיד בדקתי מה הבעיה, למה בית חולים לא מוכן לקבל.

דוד אזולאי: בית החולים מוכן להפעיל, אבל הוא נדרש על ידי משרד האוצר לשלם תקורה של 20%.

קריאה: משרד הבריאות ולא משרד האוצר.

דוד אזולאי: זה לא משנה.

דוד אזולאי: נגיד, משרד ממשלתי.

משה שרוני: אנחנו קובעים כאן את המדיניות ולא הפונקציונרים.

דוד אזולאי: בית החולים בא והשאיר את הילדים האלה ללא שום מסגרת.

דוד אזולאי: כאשר שוחחתי עם אחד ההורים בעניין הזה, שמעתי את המצוקה הקשה שלהם ועמדתי חסר אונים.

דוד אזולאי: אז הגעתי למסקנה שאין ברירה, אלא לקיים דיון בוועדת העבודה והרווחה בהשתתפות כל הנציגים.

דוד אזולאי: גם אם יש צדק לעלויות הכספיות, אסור שהילדים האלה כרגע יסבלו.

דוד אזולאי: הילדים חייבים להיות במסגרת עד אשר ימצא הפתרון הכספי.

דוד אזולאי: לא יכול להיות שיהיה ההפך, קודם כל מוציאים את הילדים ואחר כך מחפשים את הפתרונות הכספיים.

דוד אזולאי: בהמשך, אני ארצה שאחד ההורים יציג את הדברים.

אחמד טיבי: הנושא הזה הוא לא נושא חדש שעלה בשבועות האחרונים.

אחמד טיבי: כבר בשנת 2004 פנו אלי התושבים.

אחמד טיבי: גם אז היה איום סגירה.

אחמד טיבי: בסופו של דבר ביחד עם כולם נמצאה הנוסחה שסייעה כדי להמשיך את הפעלת המעון.

אחמד טיבי: אני אסתפק בתיאור של חה"כ אזולאי לגבי החשיבות של המעון הזה, והשירות החשוב שהוא נותן לילדים נזקקים מאוד מבחינה גופנית.

אחמד טיבי: לכן, אסור לתת למעון הזה להיסגר.

אחמד טיבי: אתמול קראתי, שבית החולים הזה קיבל תרומה של מיליון דולר מארצות הברית.

דוד אזולאי: מגיע לבית החולים.

דוד אזולאי: הוא באמת עושה עבודה טובה.

קריאה: לא קיבלנו שום דבר.

אחמד טיבי: אתמול ב-YNET היתה כותרת גדולה: "הרופאים שהשתלמו בבית החולים תרמו מיליון דולר".

אחמד טיבי: זה בדרך.

משה שרוני: חבר הכנסת טיבי, אני לא סומך על נדבות.

משה שרוני: משרד הבריאות, ממשלת ישראל, מחויבים לכך.

אחמד טיבי: כמו שאמר היו"ר, יש ללחוץ על המשרדים הנוגעים בדבר כדי להביא את העניין הזה לידי סיום, כדי שהמעון יקבל את מה שזקוק לו ומגיע לו ללא טובות מאף אחד.

דב חנין: חבר הכנסת אזולאי תאר את המצב בצורה ברורה.

דב חנין: אני לא יכול להוסיף על דבריו בנושא הנקודתי של המעון בנהרייה.

דב חנין: אני חייב לומר לכם, שכאשר אני קראתי את הפרסום בעיתון בעניין הזה, אני מאוד כעסתי.

דב חנין: אני לא מכיר את ההורים ואת הילדים שמטופלים במעון השיקומי.

דב חנין: אני מבין שזה מפעל מאוד יפה.

דב חנין: אני שומע מחה"כ טיבי שזאת לא פעם ראשונה שהמפעל הזה נמצא בסכנה.

דב חנין: יש פה משהו מאוד מרגיז ומקומם.

דב חנין: כנראה שבסוף שנת 2006 משרד הבריאות עוד לא הבין שכאשר אנחנו מדברים על טיפול בילדים, אנחנו מדברים על מערכת כוללת.

דב חנין: אנחנו לא יכולים להסתפק בטיפול הנקודתי.

דב חנין: מערך שיקומי, בוודאי כאשר מדובר בילדים, הוא חלק אינטגרלי מתפיסה נכונה של איך מטפלים בילדים.

דב חנין: אני לא מצליח להבין, איך השאלה הזאת היא שאלה שחוזרת והופכת להיות שאלה בכלל.

דב חנין: מעון שיקומי, הוא חלק אינטגרלי מכל בית חולים מתקדם בכדי לטפל בילדים.

דב חנין: ההיבט השני של העניין - כולם מדברים על הפריפריה, כולם מדברים על הצפון והגליל, ושוב אנחנו רואים שכאשר זה מגיע למבחן המעשה, הגליל נשאר בצד.

דב חנין: בתקופה הזאת ולאחר כל מה שקרה בשנה האחרונה, הייתי מצפה שבעיות כאלה בכלל לא תתעוררנה כי תהיה איזו היערכות ממשלתית שנותנת תשובה לכל השאלות האלה באופן מערכתי.

דב חנין: לא צריכה לקום צעקה, כיוון שהמדינה מראש החליטה שהיא נותנת עדיפות לאזורי הצפון, מטפלת בתושבי הצפון ונותנת תשובה מערכתית הולמת.

דב חנין: לכן, מעבר לקריאה שהוועדה הזאת תוציא בנושא המעון השיקומי בבית החולים בנהרייה, אני מקווה שהוועדה תחליט שתי החלטות רוחביות.

דב חנין: האחת, היא על בתי חולים בפריפריה ומעמדם, והצורך לחזק אותם ולתגבר אותם, בוודאי בצפון, אבל גם בדרום.

דב חנין: השנייה, היא חשיבותו של המערך השיקומי בכלל, ובפרט כאשר מדובר בילדים כחלק אינטגרלי מהמערכת הבריאותית המתקדמת שאנחנו רוצים לראות במדינת ישראל.

אלכס מילר: אני חוזר כרגע מדיון בוועדת הקליטה והעלייה, על הנושא של ניצולי שואה.

אלכס מילר: יש הרגשה שיש למדינה הזאת זיכרון קצר.

משה שרוני: לאנשים יש זיכרון קצר.

אלכס מילר: זה כל הזמן הולך לפתחם של פקידי האוצר, שהם המסכנים שעומדים מאחורי כל הדברים.

אלכס מילר: סדר העדיפויות של מדינת ישראל צריך להיות מחושב הרבה יותר.

אלכס מילר: גם כאשר מדובר על הדורות הבאים ועל האבות והסבים, מדובר פה על מי שהיו חלק מבניית המדינה.

אלכס מילר: מדובר פה במשהו שאף אחד מאתנו לא היה רוצה שהילד שלו יעבור את זה.

אלכס מילר: מדובר על 11 ילדים.

משה שרוני: 10 ילדים.

אלכס מילר: המספר הוא לא חשוב.

אלכס מילר: המטרה חשובה.

קריאה: הוא הכי חשוב.

אלכס מילר: אם לנו, למחוקקים, יש אפשרות לעזור ולסייע, אנחנו חייבים לעשות כל דבר בכוחנו כדי לסייע לדבר הזה להמשיך ולעבוד.

אלכס מילר: לא יכול להיות שבאים וסוגרים דבר כזה.

אלכס מילר: אנחנו מדברים פה על ילדים.

חיים אמסלם: אדוני היושב ראש, מי כמוך יודע, שתמיד אין כסף וצריכים לחתוך.

חיים אמסלם: איפה צריכים לחתוך?

חיים אמסלם: בדברים הכי טבעיים והכי חברתיים, הכי נוגעים בציפור הנפש של הציבור.

חיים אמסלם: אנחנו נתנגד לזה, ואנחנו תומכים בעמדתך לאורך כל הדרך.

חיים אמסלם: אנחנו לא ניתן לדבר כזה לקרות.

חיים אמסלם: כסף אף פעם לא היה ואף פעם לא יהיה, אבל בריאות הציבור היא חשובה יותר מכל.

אריה אלדד: השאלה האם הממשלה מציעה חלופה.

דוד אזולאי: לא.

דוד אזולאי: סגרו וזהו.

אריה אלדד: זה לחלוטין לא קביל.

אשר אור נוי: לא סגרו ולא יסגרו.

דוד אזולאי: יש לי כאן מכתב האומר: "אנו מצטערים להודיעכם, כי משיקולים כלכליים אנו נאלצים להפסיק את המשך הפעלתו של המעון החל מ-30 בנובמבר 2006".

אשר אור נוי: זה בעוד שבועיים.

אשר אור נוי: אמרתי, לא סגרו ולא יסגרו.

דוד אזולאי: האם אתה רוצה שנחכה עד שיסגרו?

אלי ביתן: מי שהפעיל את המעון השיקומי זה לא בית חולים.

אלי ביתן: בתוך בית החולים יש תאגיד בריאות, עמותה שמפעילה את בית החולים בשעות אחר הצוהריים, וגם את הפעילות שבית החולים לא מסוגל לבצע מבחינה תקציבית.

אלי ביתן: זאת עמותה שמשלימה את הצרכים של הציבור, במסגרת פעילות לא מתוקצבת.

דב חנין: זה מה שנקרא הפרטה.

אלי ביתן: מדובר על מאות מיליוני שקלים לעומת 10,000,000 שקלים בקרן המחקרים.

אלי ביתן: במעון יום השיקומי מדובר על מיליון שקלים מתוך 10,000,000 שקלים.

אלי ביתן: אותו תאגיד בריאות פועל לפי הרגולציה של תקנות תאגידי הבריאות, התשס"ב 2001, שחתום עליהם שר הבריאות ושר האוצר.

אלי ביתן: שם הוא נדרש להעביר בגין השימוש בתשתיות של בית החולים 20% תקורה.

אלי ביתן: הוא היה במבנה, צרך חשמל, ארנונה והבטחה היקפית, כל מה שבית החולים נושא על הגב שלו והתאגיד נהנה מזה.

אלי ביתן: לפי התקנות, הוא צריך להעביר 20% תקורה מתוך המיליון שקל האלה, 200,000 שקלים.

אלי ביתן: כדי לפתור את הבעיה ולבטל את התקורה, צריך לעשות שינוי חקיקה.

אלי ביתן: צריך להגיד, שמעון יום שיקומי בנהרייה פטור מתקורה של 20%.

אלי ביתן: כך גם ניתן יהיה להוריד את נקודת האיזון שאומרת, כי 19 ילדים שווה איזון, הכנסות שוות הוצאות.

אלי ביתן: האיזון יהיה על 15 ילדים ולא על 19.

אלי ביתן: זה מפחית את הבעיה ב-20%-25%.

אלי ביתן: כרגע, יש 19 ילדים עם התקורה.

אלי ביתן: ללא התקורה מדובר על 15 ילדים.

אלי ביתן: אני הבנתי שהיום יש 10 ילדים.

אלי ביתן: במקרה הזה צריך ללכת על המתווה הראשון ולבטל את התקורה.

אלי ביתן: אולי אפשר לעשות שינוי חקיקה שנותן שיקול דעת למישהו שיגיד, שבמקרים מסוימים אפשר לבטל את התקורה כדי שלא כל פעם נצטרך לבוא אליכם.

אלי ביתן: יש לי הצעה שלישית.

אלי ביתן: תאגיד הבריאות קרן המחקרים עושה פעילות שבית החולים לא מסוגל לבצע כיוון שאין לו תקציב.

אלי ביתן: תקציב זה אומר כוח אדם ותפעול.

אלי ביתן: בית החולים פועל עם סל מוצרים רחב, כאשר על חלק הוא מרוויח ועל חלק הוא מפסיד.

אלי ביתן: במידה ויעבירו את כל הפעילות לבית החולים, לא נצטרך להגיע לפה בכלל.

אלי ביתן: בית החולים יכול להפסיד על מעון יום שיקומי ולהרוויח על צנתורים.

אלי ביתן: אם יתקצבו את בית החולים בעלויות, בכל האדם ובתפעול, זה לא יהיה באחריות עמותה שצריכה לפעול עם שיקולי רווח.

אלי ביתן: אם תעביר את זה לבית החולים, הבעיה תיפטר ולא נשב פה על הנושא הזה אף פעם.

אלי ביתן: יש פה שתי הצעות.

אלי ביתן: ההצעה האחת היא להעביר את זה למדינה.

אלי ביתן: המדינה יודעת להתמודד עם הכנסות והוצאות עם תקציב ענקי.

אלי ביתן: הצעה שנייה, היא לבטל את התקורה.

אלי ביתן: עדיין נהיה בבעיה, האיזון אמנם ישתפר....

משה שרוני: מה זה איזון?

אלי ביתן: זה אומר שההכנסות שוות להוצאות.

אלי ביתן: אני לא מרוויח ולא מפסיד.

דוד אזולאי: אולי תיתן רעיון מה לעשות בינתיים.

משה שרוני: האם שר הבריאות מודע לזה?

אלי ביתן: אני לא יודע.

אשר אור נוי: התשובה היא כן.

אשר אור נוי: הוא לא יודע את התשובה.

משה שרוני: אחד לא יודע מה אומר השני, זה גרוע מאוד.

אשר אור נוי: אני בא לכאן בנושא התפתחות הילד.

אשר אור נוי: הבעיה הזאת מוכרת.

אשר אור נוי: מאז 2004 אותם 20% מקשים מאוד על פעילות של קרן מחקרים של כל בתי החולים.

אשר אור נוי: מצד שני, יש החלטה במשרד הבריאות שהמעון לא ייסגר.

אשר אור נוי: הבעיה עלולה להתעורר גם בשנה הבאה, כמו שהיא כבר התעוררה פעמיים בעבר, ולכן צריך לתת לנושא פתרון.

אשר אור נוי: ישנם שני פתרונות אפשריים.

אשר אור נוי: האחד, הוא שינוי מסוים בחקיקה, שמשרד הבריאות מוכן ללכת עליו.

אשר אור נוי: אנחנו זקוקים להצעת חוק פרטית, שאומרת כי הקרן המחקרית או בית החולים יהיו פתורים מתשלום התקורה של אותם 20% במידה והיא ממלאת חוק של מדינת ישראל.

אשר אור נוי: מעון יום שיקומי נפתח בכוח חוק.

אשר אור נוי: ילדים מופנים לשם על ידי ועדות הערכה מכוח חוק.

אשר אור נוי: ישנה גם בעיה עם חוק חינוך מיוחד.

אשר אור נוי: יש מסגרות שנמצאות בבתי חולים.

אשר אור נוי: צריך להיות פתרון כולל לכל אותן הפעילויות שקרן המחקרים עושה במימוש של אותם החוקים של מדינת ישראל.

אריה אלדד: מה מפריע היום למשרד הבריאות לכתוב ברשיון ההפעלה של בית החולים בנהרייה, שיש בו גם מעון יום שיקומי.

אריה אלדד: אגף השיקום: מי שנותן את הרשיון לזה, זה משרד הרווחה ולא משרד הבריאות.

אריה אלדד: אם אתה כותב את זה ברשיון ההפעלה.

אריה אלדד: ..

אשר אור נוי: זה מופיע שם, אבל זה לא מופיע בתקציב.

אשר אור נוי: זאת קניית שירותים, ולכן זה דרך קרן מחקרים.

אשר אור נוי: אופציה שנייה, היא לבקש מהאוצר שאותם ילדים שמטופלים על ידי קרן מחקרים מכוח חוק, ימומנו על ידי האוצר בעוד 20%.

אשר אור נוי: כל הכסף לכל אחד מהילדים בחוק מעונות יום שיקומיים מגיע ממשרד הרווחה, מהאוצר.

אשר אור נוי: אם האוצר יוסיף לילדים האלה תקורה של 20%, פתרנו את הבעיה.

אשר אור נוי: אלה הן שני הפתרונות.

אלי ביתן: לבטל ולתת עוד 20%.

אשר אור נוי: או לבטל את ה-20% או להוסיף 20%.

אלי ביתן: יותר קל לבטל 20% מאשר להביא עוד 20%.

אלי ביתן: להביא כסף זה יותר קשה.

משה שרוני: אתם מחפשים פתרונות קלים, שאחרים יבצעו.

משה שרוני: איפה היה משרד הבריאות עד היום?

אריה אלדד: משרד הבריאות מודיע פה, שהוא מסכים לוותר על תקורה של 20% לבית חולים נהרייה.

אלי ביתן: צריכה להיות הצעת חוק כזאת.

אחמד טיבי: אני כבר מכין הצעת חוק כזאת, וחה"כ אזולאי מצטרף אלי.

אשר אור נוי: זה תיקון שצריך לעלות 2,000,000-3,000,000 שקלים לכל מדינת ישראל.

אשר אור נוי: זה כל הסיפור.

אחמד טיבי: תעזרו לנו בהכנת ההצעה, ונקדם את הנושא.

אשר אור נוי: אני מוכן לעזור בניסוח.

אשר אור נוי: בשלב הביניים, ההחלטה של הנהלת משרד הבריאות היא לא לאפשר סגירה של המעון.

משה שרוני: בשלב הראשון צריכים להכין את החוק כמה שיותר מהר, כדי להעביר אותו מהר.

משה שרוני: אני אעביר אותו בלי בעיות.

משה שרוני: נעשה מאמץ עם כל חברי הכנסת להעביר אותו.

משה שרוני: אני הבנתי, שהמעון לא ייסגר.

חי יחזקאל: על סמך מה?

אחמד טיבי: זאת החלטה של שר הבריאות.

משה שרוני: שר הבריאות נתן הוראה להמשיך את ההפעלה.

משה שרוני: מה דעתו של בית החולים?

חי יחזקאל: תאגיד הבריאות פתח את המעון לפני 4 שנים, כאשר לא היתה חובה מטעם בית החולים להקים את המעון.

חי יחזקאל: ביטוח הלאומי נתן כסף וגם בית החולים.

חי יחזקאל: בנו מכספם את המעון השיקומי.

חי יחזקאל: היו לנו קרוב ל-20 ילדים.

חי יחזקאל: תמיד דאגו שיהיו 20 ילדים.

קריאה: אף פעם לא היו 20 ילדים.

חי יחזקאל: כל כמה שנים משרד העבודה והרווחה מוציא מכרז.

חי יחזקאל: בשביל מה עושים מכרז?

חי יחזקאל: אם העברנו לבית החולים בנהרייה מעון יום שיקומי והוא מופעל, אז בשביל מה עושים מכרז?

חי יחזקאל: במכרז כתובים תנאים, כמו כוח האדם הרצוי והמבוקש על מנת להפעיל את מעון היום השיקומי.

חי יחזקאל: למעון היום השיקומי מתחרים קבוצות פרטיות.

חי יחזקאל: כאשר עושים מכרז, זה אומר שבית החולים מציע את הצעתו.

חי יחזקאל: אפילו עד הרגע הזה לא קיבלנו אישור שתאגיד הבריאות זכה במכרז.

חי יחזקאל: זה לא שירות של משרד הבריאות, זה שירות שהתאגיד נותן.

חי יחזקאל: על מנת להפעיל את המערכת צריך מינימום ילדים.

חי יחזקאל: ביקשנו שיעבירו את הילדים.

חי יחזקאל: אנחנו רוצים להפעיל את המעון ולטפל בילדים, אבל לא מעבירים את הילדים.

חי יחזקאל: לא יכול להיות שמצד אחד עושים מכרז, מצד שני לא מעבירים את הילדים, ומצד שלישי בית החולים פועל במסגרת של הפסד של 30,000 שקלים כל חודש.

חי יחזקאל: הנהלת בית החולים קיבלה הבוקר את בקשתו של ד"ר ברלוביץ, המשנה למנכ"ל, לדחות א הסגירה בחודש עד אשר העניינים האלה יתבהרו ויסתדרו.

חי יחזקאל: אנחנו מבקשים שיורידו את התקורה של ה-20%?

חי יחזקאל: אנחנו מבקשים שיעבירו את הילדים לבית החולים.

חי יחזקאל: אם לא, שישקלו להעביר את זה לבסיס התקציב של בית החולים.

אחמד טיבי: במסגרת החודש הזה נעבוד על הצעת החוק, ונפטור אותה מחובת הנחה.

שלמה אליישר: חוק מעונות יום שיקומיים הוא באחריות שר הרווחה ושר הבריאות.

שלמה אליישר: לפני 4 שנים נפגשתי עם פרופ' שאשא, מנהל בית החולים, והוא נעתר לבקשתנו והסכים לפתוח שם מעון יום שיקומי.

שלמה אליישר: בעקבות ההסכמה שלו פניתי למוסד לביטוח לאומי, ובית החולים קיבל 750,000 שקלים לצורך שיפוצים והצטיידות.

שלמה אליישר: אנחנו אכן פרסמנו מכרז להפעלת מעונות יום שיקומיים.

שלמה אליישר: מתוקף החוק, אנחנו התחייבנו לפרסם מכרז.

שלמה אליישר: כך אנחנו פועלים.

שלמה אליישר: אנחנו גם רצינו ליצור רציפות גיאוגרפית יותר גדולה של מעונות יום שיקומיים, כדי למנוע נסיעה של מרחקים גדולים מבית הפעוט למעון עצמו.

שלמה אליישר: בית חולים נהרייה מהווה אחד מתוך 11 בתי חולים, שמשמשים כמעונות יום שיקומיים עבור ילדים עם בעיות רפואיות מורכבות.

שלמה אליישר: מתוך 60 מעונות יום שיקומיים, 11 נבחרו על ידנו להיות בבתי החולים.

שלמה אליישר: אחד מהם זה בית החולים נהרייה.

שלמה אליישר: אנחנו כמובן לא יכולים ליצור יש מאין.

שלמה אליישר: אנחנו מפנים את כל הילדים שנמצאים בקרבת בית החולים אליהם.

שלמה אליישר: הרי אתה לא מעלה על דעתך שאנחנו לא נפנה ילדים אם יש לנו ילדים.

שלמה אליישר: אנחנו נותנים עדיפות ראשונה לבית החולים בהפניה.

שלמה אליישר: יש כאן מצב מורכב.

שלמה אליישר: החוק מחייב פתיחה של מעון עם מינימום 10 ילדים.

שלמה אליישר: אגב, לגבי הנושא של כוח האדם והעלויות, אני רוצה להבהיר כי וועדת תעריפים, שיושב בה גם נציג של האוצר, קובעת כמה אנשי צוות וגם כמה הוצאות יהיו עבור 10 ילדים.

משה שרוני: האם הם מבינים בזה?

משה שרוני: האם הם רופאים?

משה שרוני: המומחים צריכים לקבוע מה התקן ולא משרד האוצר.

משה שרוני: משרד האוצר יכול לעבוד רק בהנהלת חשבונות.

שלמה אליישר: המומחים יושבים איתנו.

שלמה אליישר: אנחנו מפנים את כל הילדים שהם זכאי חוק למעון.

שלמה אליישר: ברור לנו לגמרי הנושא של איזון כלכלי.

שלמה אליישר: אנחנו יודעים שאתם צריכים לארגן מספר גדול יותר של ילדים, ואנחנו נעשה מאמץ להפנות את הילדים.

שלמה אליישר: זה כמובן מותנה בכך שיהיו ילדים זכאי חוק שיגיעו לשם.

אשר אור נוי: משרד האוצר ומשרד הרווחה קובעים את התעריפים אבל מבחינה מקצועית מה כל ילד יקבל, קובעים אנשי מקצוע.

דוד ציטרון: אני אבא לנועה, ילדה בת שנתיים וחצי.

דוד ציטרון: כאשר מדברים על כסף, זה לא מדבר אלי.

דוד ציטרון: לי חשובה הבריאות של הילדה שלי.

דוד ציטרון: הייתי רוצה לדעת את מי אני מזמין להלוויה של הילדה שלי אם חס וחלילה קורה לה משהו.

דוד ציטרון: מי יעמוד מעל הקבר ויגיד את מה שמוסטפא אמר על הבת שלו לפני שנה.

דוד ציטרון: האמהות האחרות שנמצאות פה רצות עם הילדים שלהם לטיפול נמרץ במשך חודשים.

דוד ציטרון: מדובר על ילדים שלא יכולים לאכול דרך הפה.

דוד ציטרון: מדברים פה על כסף.

דוד ציטרון: מה זה מעניין אותי בכלל?

דוד ציטרון: אני כאבא לנועה, רוצה שהילדה שלי תגדל.

דוד ציטרון: אם היא צריכה לחיות רק 10 שנים, שתחיה 10 שנים.

דוד ציטרון: אם היא צריכה לחיות 5 שנים, שתחיה 5 שנים, אבל שתחיה.

רפי פריינטה: אני מדבר בשם ההסתדרות הכללית של עובדי המדינה.

רפי פריינטה: אנחנו מתנגדים לסגירה של המקום.

רפי פריינטה: אני מודה לכל חברי הכנסת וליו"ר על התמיכה.

רפי פריינטה: מדובר בבית חולים אזורי, וגם הילדים הם אזוריים.

רפי פריינטה: אם אנחנו נסגור את המעון, ההורים יתעסקו בזה כל יום.

רפי פריינטה: יש שם 10 עובדים.

רפי פריינטה: תחשבו גם על הילדים.

רפי פריינטה: אנחנו מבקשים, לא לדחות את ההחלטה בחודש ימים, אלא ב-3 חודשים.

רפי פריינטה: עד שיעבור החוק ייקח זמן.

עידית גודס-גרינבאום: יש פה מצב אבסורדי.

עידית גודס-גרינבאום: הנושא של התקורה נועד לפעולות של תאגידי בריאות שהם למטרות רווח.

עידית גודס-גרינבאום: כאן יש מצב אבסורדי, שבו האוצר נותן כסף ולוקח.

עידית גודס-גרינבאום: הוא מכניס את היד לכיס של עצמו.

משה שרוני: זה לא הכסף של האוצר, אלא של תושבי מדינת ישראל.

עידית גודס-גרינבאום: השהות של הילדים האלה במוענות יום שיקומיים ממומנת במלואה על ידי המדינה.

עידית גודס-גרינבאום: לכן, המדינה נותנת כסף ואחר כך לוקחת את הכסף שהיא נותנת.

עידית גודס-גרינבאום: זה אבסורד וצריך לתקן את האבסורד הזה.

עידית גודס-גרינבאום: מדובר בעוד בתי חולים.

עידית גודס-גרינבאום: יש מעון יום שיקומי באסף הרופא, בתל השומר וכו'.

אחמד טיבי: הצעת החוק תהיה כללית, והיא תציל את כל מעונות היום.

עידית גודס-גרינבאום: אם כך, אנחנו לא מדברים על 10 ילדים אלא על עשרות ילדים.

עידית גודס-גרינבאום: אני רוצה להזכיר את החלטת בג"צ.

עידית גודס-גרינבאום: לפני למעלה משנה החלטת בג"צ קבעה, כי המדינה מחויבת להפעיל מעונות יום שיקומים בסמיכות לבתי החולים בשביל אותם ילדים, שיש להם מגבלה בריאותית מעבר למוגבלות השכלית או הפיזית.

עידית גודס-גרינבאום: יושבת כאן אמא שהילד שלה נושם דרך צינור שהותקן בקנה הנשימה, שמובהל חדשות לבקרים לטיפול נמרץ.

עידית גודס-גרינבאום: אם המעון לא ישוב בבתי החולים, אז אנחנו מפקירים את שלומו של הילד.

עידית גודס-גרינבאום: רואה החשבון דיבר על כך שמדובר על תקנות, ואתם מדברים על הצעת חוק.

עידית גודס-גרינבאום: אני באמת רוצה להבין, אם באמת מדובר בשינוי חוק או בשינוי תקנות.

קריאות: מדובר בתקנות.

עידית גודס-גרינבאום: אם כך, הנושא של הצעת חוק היא לא רלוונטית.

משה שרוני: החוק יותר חזק מהתקנות.

דוד אזולאי: אם מדובר בתקנות, שר הבריאות יכול לעשות את זה מחר בבוקר.

דוד אזולאי: אם זאת הצעת חוק, אני לא צריך להגיד לך איזה תהליך אנחנו צריכים לעבור.

משה שרוני: אנחנו נבהיר את זה עם שר הבריאות.

משה שרוני: אנחנו לא ניתן להפקיר את הילדים האלה באף מקום בארץ.

מוסטפא קאסין: לפני שנתיים הכרתי את המעון הזה.

מוסטפא קאסין: היתה לי ילדה נכה וחולה מאוד.

מוסטפא קאסין: הכרתי את המעון דרך התפתחות הילד.

מוסטפא קאסין: זאת היתה המסגרת היחידה שהתאימה לבת שלי.

מוסטפא קאסין: המקום מתאים בגלל קרבתו לבית החולים.

מוסטפא קאסין: בכל בעיה רפואית ישר מעבירים אותה לטיפול נמרץ.

מוסטפא קאסין: הילדה טופלה שם קרוב לשנה וחצי.

מוסטפא קאסין: כמה פעמים הצילו אותה בזכות הקרבה לבית החולים.

מוסטפא קאסין: התקשרו אלי ואמרו לי שהגן עומד להיסגר.

מוסטפא קאסין: כאב לי הלב.

מוסטפא קאסין: אני מודה לכל חברי הכנסת שטיפלו בעניין הזה.

מוסטפא קאסין: הגן הזה מהווה קרש הצלה לכל הילדים, שיש להם בעיות מורכבות, הן בעיות מוטוריות והן בעיות רפואיות.

מוסטפא קאסין: המעון הזה הוא היחיד בצפון.

מוסטפא קאסין: אני גר 30 קילומטר מהמעון.

מוסטפא קאסין: הייתי מסיע את הילדה בכל יום לגן.

מוסטפא קאסין: בכפרים אצלנו יש הרבה מעונות, אבל המעון הזה הכי מתאים לכל הילדים עם מוגבלויות רפואיות.

מוסטפא קאסין: סגירת הגן תהווה מעמסה על ההורים.

מוסטפא קאסין: הילדים שנמצאים בגן נותנים זמן להורים לצאת לעבוד ולחזור לשגרה.

מוסטפא קאסין: כי כאשר יש במשפחה ילד חולה, כל המשפחה חולה, כל המשפחה קורסת.

מוסטפא קאסין: כל המשפחה מסביב לילד.

אלי ביתן: אני לא רוצה שיהיה לנו פער ציפיות.

אלי ביתן: נושא ביטול התקורה יכול לעזור, אבל הפתרון ההגיוני הוא שזה יהיה חלק מפעילות בית החולים.

אלי ביתן: אם אתם רוצים לעשות את העבודה כמו שצריך, זה הכיוון.

אלי ביתן: קרן המחקרים זאת מעין חברה לתועלת הציבור, שצריכה גם להשיג הישגים כלכליים ולא להגיע לגירעונות והפסדים.

משה שרוני: האם קופות החולים משתתפות בזה?

חי יחזקאל: משרד העבודה והרווחה משלם 5,426 לילד לחודש, וקופות החולים משלמות 1,080 שקלים.

חי יחזקאל: סך הכל מדובר ב-6,500 שקלים לילד.

חווה יוסף: אני נציגת ההורים.

חווה יוסף: אני רוצה להציג את הבעיה האישית שלי, שאני מאמינה שהיא לא רק אישית שלי.

חווה יוסף: לי יש ילד בן שנה ו-10 חודשים, שזקוק להשתלת כליה.

חווה יוסף: הוא נמצא בבית החולים.

חווה יוסף: זה ילד שלא זוחל ולא יושב.

חווה יוסף: יש לו פגיעה מאוד קשה מבחינה מוטורית.

חווה יוסף: מבחינה קוגניטיבית הוא די שמור.

חווה יוסף: כאשר הנויפרולוגית ילדים באה וסיפרה לי שיש גן כזה, אם הייתי יכולה להרוג אותה בעיניים הייתי עושה את זה.

חווה יוסף: כל כך רציתי לשמור על הבן שלי בבית שלי, שאני אטפל בו ואני אתן לו את הכל.

חווה יוסף: ראיתי שהילד כבר מגיע לגיל שנה, ואני לא מצליחה.

חווה יוסף: עם כל הרצון שלי לא הצלחתי, והייתי חייבת שתהיה לי עזרה מקצועית.

חווה יוסף: אני הכנסתי לשם את ניר עם כאב מאוד מאוד גדול.

חווה יוסף: אני לא חשבתי בחיים שלי שאני אכנס למקום הזה.

חווה יוסף: לא השלמתי עם זה, ואני לא משלימה עם זה עד היום.

חווה יוסף: אני גרה בעכו, ואני מסיעה את הילד שלי בכל יום לגן ומחזירה אותו.

חווה יוסף: אני לא משלימה עם העובדה שהוא נמצא שם, אבל הוא השתפר מאוד.

חווה יוסף: הבן שלי מושיט היום ידיים לצעצועים, הבן שלי משחק.

חווה יוסף: לימדו אותו לשבת בגן.

חווה יוסף: יש לו סיכוי מאוד גדול להגיע למסגרות רגילות, וכבר דיברו איתי על זה.

חווה יוסף: הבעיה המוטורית שלו היא מאוד קשה, ולכן אני חייבת את הגן הזה.

חווה יוסף: אני חייבת את העזרה.

חווה יוסף: לי אין את האפשרות הזאת.

חווה יוסף: אני לא פיזיותרפיסטית, אני לא מרפאה בעיסוק ואני לא קלינאית תקשורת.

חווה יוסף: הבן שלי ניזון דרך הבטן, והיום הוא אוכל דרך הפה.

חווה יוסף: אני רק עושה לו שטיפות של הכליות דרך הזונדה.

חווה יוסף: אני אמא שאיבדה ילד.

חווה יוסף: הבן הבכור שלי נפטר מסרטן, מגידול בראש.

חווה יוסף: אני זועקת את הכאב שלי פה.

חווה יוסף: תקשיבו למה שאתם עושים לנו ההורים, על העוול שאתם גורמים לנו.

חווה יוסף: אני צריכה להגיע לכאן ולהשאיר אותו, ולדאוג מי ייתן לו תרופות בצוהריים.

חווה יוסף: אף אחד לא מוכן לקחת על עצמו אחריות לתת לו את התרופות שלו אפילו.

חווה יוסף: אני אמרתי שאני לא אבכה ואני אהיה הכי חזקה, אבל אני פשוט לא יכולה.

חווה יוסף: מה אני אגיד לילד הזה, איך אני אעזור לו להתקדם, איך אני אעזור לו לעמוד על הרגליים.

חווה יוסף: יושבים פה אנשים עם כיסאות גלגלים.

חווה יוסף: תראו לאן אנחנו מתקדמים.

חווה יוסף: במקום לעזור לילד לקום על הרגליים, אתם מורידים אותו עוד יותר בגלל בעיות תקציביות.

חווה יוסף: עד מתי נשמע שיש בעיות תקציביות במדינה?

אחמד טיבי: פרופסור אור נוי אמר שיש ארכה של חודש או חודש וחצי.

אשר אור נוי: אני לא נקבתי בזמן.

אשר אור נוי: בית החולים נקב בזמן.

חי יחזקאל: ד"ר ברלוביץ, המשנה למנכ"ל, אמר זאת.

משה שרוני: תכף תראה שמשרד הבריאות יסכים.

משה שרוני: אני אדבר עם הפרופסור ועם משרד הבריאות.

אחמד טיבי: שלושה חודשים זה טוב.

משה שרוני: אני רוצה לסכם את ישיבת הוועדה.

משה שרוני: הוועדה קובעת כי יש הכרח למנוע את סגירת המעון השיקומי בבית החולים בנהרייה.

משה שרוני: הוועדה מקבלת בסיפוק את הודעתו של נציג בית החולים בנהרייה, לדחות את ההחלטה על סגירת המעון ל-3 חודשים.

משה שרוני: הוועדה מקבלת בסיפוק את הודעתו של נציג שר הבריאות בוועדה, כי המשרד החליט לא לסגור את המעון.

משה שרוני: הוועדה קוראת למשרד הבריאות להעביר בדחיפות את תיקוני החקיקה הנדרשים, על מנת לפטור את התאגיד מתשלום תקורה של 20% לגבי פעילויות המייצגות אחד מחוקי מדינת ישראל לילדים עם צרכים מיוחדים.

משה שרוני: תודה רבה, הישיבה נעולה.