הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 7, 2006-11-28 12:30

נסים זאב: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

נסים זאב: הנושא היום הוא שימוש בסמים וסחר בסמים בקרב ילדים ובני נוער.

נסים זאב: לפי מה שהונח בפנינו כרגע, יש ירידה מסוימת בקרב בני נוער שמשתמשים בסמים.

נסים זאב: בסך הכל אנחנו רואים שעדיין בין מספר התיקים שנפתחו לבין המשתמשים בסמים המרחק הוא רב.

נסים זאב: יש כ-55,000 בני נוער שמשתמשים בסמים, וועדות בתי הספר יש כ-3,000.

נסים זאב: אני רוצה תשובה על השאלה אם ועדה זה מול תלמיד או מול קבוצה.

נסים זאב: זה משנה באופן מהותי: האם יש התייחסות לכל משתמש סמים שהוא תלמיד בית ספר, או חלקם כן וחלקם לא, ותלוי אולי בשימוש או בצורת השימוש או בסם?

נסים זאב: חשוב לי מאוד לדעת.

נסים זאב: לגבי הגילאים, אנחנו רואים שפחות או יותר עד לפני כמה שנים זה היה בעלייה.

נסים זאב: היום המגמה היא של יציבות, ואולי קצת ירידה של בני נוער שמשתמשים.

נסים זאב: הנושא הבעייתי ביותר הוא שבני נוער וילדים הפכו להיות סוחרי סמים.

נסים זאב: דיברו על אזורים כמו לוד, רמלה, ואולי עוד ערים מסוימות.

נסים זאב: אבל כפי שאנחנו מכירים, בדרך כלל המשתמשים הופכים להיות סוחרים.

נסים זאב: ופה יש מצב אולי הפוך, שבעקבות זה שהילדים הם סוחרים ועוזרים לאותם עבריינים, הסוחרים הגדולים, הם ייהפכו במהלך השנים להיות גם משתמשים בסמים ומכורים לסמים.

נסים זאב: לגבי התופעה והיקף התופעה, נשמע מאנשי המקצוע.

נסים זאב: נשמע גם מה הקשר בין המשטרה לבין משרד החינוך.

נסים זאב: בדרך כלל בתי הספר ומשרד החינוך כן מיידעים על התופעה בבתי הספר.

נסים זאב: המשטרה בעצם לא מיידעת את בתי הספר.

נסים זאב: למשל, מה קורה אם נתפסו תלמידים בבית ספר מסוים.

נסים זאב: אנחנו יודעים שהוועדה מורכבת מצוות בית הספר, זאת אומרת, מנהל בית הספר, המחנך והמחנכת של בית הספר, שצריכים להיות חלק מאותה עבודה עם עובדת סוציאלית, או אותו צוות מקצועי שמורכב כדי לעזור לאותו ילד.

נסים זאב: אם יש מצב שהוא חד-כיווני או חד-צדדי, שבית הספר מיידע את המשטרה, אבל היא יודעת על תלמידים מסוימים שנמצאים במסגרת לימודית ולא מיידעת את בית הספר – איך אפשר לקבל טיפול מקצועי, כאשר אני חושב שחלק מהטיפול צריך להיות על ידי הצוות החינוכי של בית הספר?

נסים זאב: בבקשה, חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: פניתי וביקשתי לקיים פה דיון מהיר בנושא שימוש בילדים לסחר בסמים.

יואל חסון: זאת בעקבות פרסום מאוד בולט בעיתון, שהיה ילד בן תשע מלוד שנתפס בעניין, וזה חשף תופעה.

יואל חסון: אני בא קצת מתחום החינוך, שמעתי הרבה, ובאמת חלק מהדיון פה זה לשמוע כמה התופעה הזאת היא באמת תופעה נרחבת, ואיך ניתן לצמצם אותה.

יואל חסון: אבל אני באמת חושב שהעובדה שמנצלים אנשים לדבר הזה, אפילו קרובי משפחה, בני דודים ולפעמים אפילו אחים –מסכנים אותם, כי אין להם אחריות פלילית, והם לא ישאו באחריות הזאת – זה דבר חמור מאוד, זה דבר שמייצר דור המשך ודאי, גם של סוחרים וגם של משתמשים, כי זה העולם שנחשפים אליו וזה העולם שהם רואים דרכו כביכול דברים טובים – כסף וכל הדברים מסביב.

יואל חסון: יש לי כמה רעיונות איך לצמצם את הדבר, אבל אנחנו נשמע כמה התופעה הזאת קיימת, ואם היא לא קיימת בצורה משמעותית, איך גורמים שהיא לא תהפוך להיות משמעותית.

יואל חסון: היה מעניין אותי לראות כיצד מערכות המשפט מתייחסות לילדים כאלה שנעשה בהם שימוש, מה רמת הענישה כלפי הילדים בכלל ואיך מטפלים בילדים.

יואל חסון: צריך לראות שהדרך לטפל בילדים היא הענשה בונה, אני קורא לזה, משהו שישקם, ולא משהו שישאיר אותם למטה.

יואל חסון: צריך לשים לב לעניין הענישה, לפעמים הם מתחת לגיל של הענישה, ומעניין אותי לדעת איך מטפלים גם בעניין הזה.

יואל חסון: יש לי הצעה, ואשמח לשדרג אותה פה באמצעות רעיונות נוספים.

יואל חסון: אולי צריך לחשוב על הצעת חוק שתצא מהוועדה הזאת.

יואל חסון: הרי אותם סוחרי סמים, גם אם הם נתפסים, הם נתפסים או בשעת שימוש בילדים, או בשעה אחרת.

יואל חסון: אם יש סוחרים שהיו מעורבים בהפעלת ילדים, צריך להחמיר את הענישה.

יואל חסון: הסוחרים צריכים לדעת שמי שנתפס כשהוא משתמש בילדים לסחר בסמים, הענישה תהיה כפולה ומכופלת.

יואל חסון: גם כך הענישה על סחר בסמים היא קשה.

יואל חסון: הענישה על שימוש בילדים היא ענישה כפולה ומכופלת.

יואל חסון: הם צריכים לדעת את זה.

יואל חסון: אם נתפסת כסוחר סמים והגעת לבית משפט, ויש לך בסעיף גם שימוש בילדים, אתה יודע שהעונש שלך יוכפל לפחות, או משהו כזה, יחסית לעונש שהיית מקבל אם לא היית עושה שימוש בילדים.

יואל חסון: לדעתי זה יגביר את ההרתעה כלפי אותם סוחרים, והם לא יחשבו על הדרך הזאת.

אורי אסטליין: אתה מתפרץ לדרך פתוחה.

יואל חסון: אמרתי: אשמח לשמוע.

אורי אסטליין: בפקודת הסמים המסוכנים מי שמדיח קטין, סעיף 21, דינו עד 25 שנות מאסר, ופה המאסר הוא חובה.

יואל חסון: מצוין.

יואל חסון: אשמח לשמוע עוד על הדבר הזה.

יואל חסון: אם זה קיים, כנראה צריך יותר להשתמש בזה.

יואל חסון: השאלה היא אם בתי המשפט משתמשים בסעיפים אלה.

יואל חסון: אנחנו רואים שהחוק עקר למעשה.

יואל חסון: אולי פה אנחנו נמצא את הדרך להדביר את זה.

יואל חסון: נראה כיצד אנחנו יכולים לתת ביטוי יותר משמעותי לכך במערכת המשפט, במערכת האכיפה.

יואל חסון: תודה רבה.

נסים זאב: תודה רבה.

נסים זאב: בבקשה, יובל רביבו.

יובל רביבו: אציג את הנתונים לגבי תופעת השימוש והסחר בקרב ילדים ובני נוער.

יובל רביבו: בסך הכל יש לנו ירידה של 6.5% בכל התיקים שקשורים לתיקי סמים.

יובל רביבו: כאשר בסחר בסמים יש עלייה, לעומת ירידה בשאר הפרמטרים.

יובל רביבו: צריך לציין שזו תקופה מקבילה: מ-1 בינואר השנה עד 16 בנובמבר 2006, מול התקופה המקבילה ב-2005.

נסים זאב: סליחה, אם הבנתי נכון.

נסים זאב: יש עלייה בסחר וירידה בשימוש?

יובל רביבו: נכון.

יובל רביבו: יש עלייה של 4.5% בסחר.

יצחק קדמן: יש יותר סוחרים.

אורי אסטליין: יש היצע יותר גדול.

יובל רביבו: אני רוצה לשים דגש על שני דברים.

גלית גבע: סמים נדיפים לא צריכים למכור, אלא הולכים פשוט למכולת ולוקחים דבק מגע.

יובל רביבו: צריך לדעת, כשמדובר בסמים זה עבירות חשיפה.

יובל רביבו: ככל שיש יותר עובדי נוער וחוקרי נוער ברחובות, ורכזי מודיעין נוער, אתם תראו עלייה קבועה כל שנה בתיקי נוער.

יובל רביבו: ב-2005 צריך לציין את תקופת ההתנתקות, וב-2006 את תקופת המלחמה.

יובל רביבו: שיעור הפשיעה בקרב בני נוער בצפון הארץ באופן רגיל, לאו דווקא סמים, הוא יחסית די גבוה.

יובל רביבו: זה חלק נכבד מתיקי בני נוער בארץ, וצריך לקחת את זה בחשבון.

יואל חסון: מה בעיקר, אילו תחומי פשיעה?

יואל רביבו: עבירות רכוש, סמים, הכול.

יואל רביבו: בכלל, הפשיעה בקרב בני נוער בצפון הארץ היא גבוהה יותר.

נסים זאב: זה מצוקות כלכליות או לחץ נפשי?

יואל רביבו: אני לא רוצה להצביע על משהו מסוים, אבל הפשיעה בצפון היא נתח גדול מהכלל.

יואל רביבו: כשאני מדבר על הצפון, אני מדבר על כל המחוז הצפוני של המשטרה.

יואל חסון: אתה בטח מפלח את זה, למשל ליישובים יהודים ויישובים ערביים.

יואל רביבו: לא עשיתי את הפילוח הזה כרגע, אני יכול לתת לך נתונים לגבי המחוז הצפוני.

יואל רביבו: אני יכול להצביע על שני דברים מהותיים: ההתנתקות והמלחמה בצפון.

יואל רביבו: זו תקופה שבה למעשה המשטרה עוסקת לרוב בדברים אחרים, פחות בעשייה ובחשיפה של עבירות סמים, כך שתמיד אפשר לעשות יותר.

יואל רביבו: הנתונים שפה, אין ספק שהם שונים מהנתונים האמיתיים.

יואל רביבו: אין ספק שהנתונים גבוהים יותר, אתה ציינת זאת בתחילת דבריך.

יואל רביבו: למדנו את הנושא של עבירות סמים והפקנו לקחים, ולכן הוקמו יחידות נוער חשיפה – יחידות שבעיקר מתעסקות בפרשיות שקשורות לבני נוער בעבירות סמים ושמים בהן את הדגש הזה.

יואל רביבו: יושב מאחורי קצין נוער חשיפה לשעבר של המחוז הדרומי.

יואל רביבו: אם לא היתה מלחמה ולא היתה התנתקות, הייתם רואים עלייה בחשיפה בעבירות סמים.

יואל רביבו: כמובן, מעבר לחשיפה, אנחנו עוסקים גם במניעה של הנושא של סמים – בהרצאות בבתי ספר, בפרויקטים משותפים, בעבודה משותפת עם גורמים רבים, כמו הרשות למלחמה בסמים, שגם עוזרת לנו לפעמים באמצעים.

אורי אסטליין: למה לפעמים, תגיד כל שנה.

יובל רביבו: כל שנה, לפעמים יותר, לפעמים פחות.

יובל רביבו: הם עוזרים לנו באופן קבוע, ומסייעים לנו בכל ההתמודדות של שימוש בסמים וסחר בסמים בקרב בני נוער.

יובל רביבו: דיברתם על קטינים מתחת לגיל 12.

יובל רביבו: ציינו זאת, זה חוק, אין מה לעשות.

יובל רביבו: קטינים מתחת לגיל 12, חוץ מלזמן אותם למשטרה כשצריך, לקחת עדות ולעשות נו-נו-נו ולהפנות אותם לפקיד הסעד, אין הרבה מה לעשות.

יובל רביבו: אנחנו לא פותחים להם תיק פלילי, זה לא יגיע לידי כלל תיק פלילי.

יובל רביבו: התיק ייסגר כי הילד אינו בר-עונשין.

יובל רביבו: אם מדובר בחשוד שהדיח את אותו קטין, אז נפתח תיק לקטין, ואנחנו משתמשים בעדות של הילד נגדו.

יובל רביבו: אבל אין מה לעשות מהבחינה הזאת.

נסים זאב: מה מידת ההצלחה שלכם להגיע מהקטין לסוחר עצמו?

יובל רביבו: זו תופעה ידועה.

יובל רביבו: אתה רואה קטין בן שמונה או תשע מוכר סמים, כמו שהתפרסם באירוע האחרון בלוד.

יובל רביבו: זו תופעה שאנחנו מכירים, לא תמיד פשוט להוכיח אותה.

יובל רביבו: הקטין מודרך מה לעשות, איך לעשות, מה להגיד, מה לא להגיד.

יובל רביבו: לא שולחים אותם כך סתם.

יובל רביבו: עושים להם תדרוך טוב מאוד.

יואל חסון: די ברור שהוא נשלח, רק אתה לא יודע להגיע דרכו לבן-אדם.

יובל רביבו: לא תמיד, זו חקירה ומדובר בילד קטן.

יובל רביבו: זאת לא חקירת שב"כ.

יובל רביבו: זה ילד בן שמונה או תשע שהפעילו אותו ומפעילים אותו.

יובל רביבו: ואומרים לו: תמורת זה קח כסף או מתנה.

יובל רביבו: הוא לא מייחס חשיבות מרובה לנושא.

יובל רביבו: לפעמים זה בני משפחה, לפעמים זה גורמים אחרים.

יובל רביבו: יש קושי להוכיח את זה, זה לא כל כך פשוט.

נסים זאב: השאלה היא אם יש הצלחה.

נסים זאב: היום סוחרי הסמים משתמשים בילדים כי קל להם, הם לא נתפסים, הם מבצעים את המלאכה באופן מושלם ובאופן הרבה יותר פשוט.

נסים זאב: כל העניין שלנו הוא אם המשטרה לא הצליחה היום, דרך המודיעין שלה, להגיע מהילד לסוחר.

נסים זאב: אחרת נמשיך עם הסחר הזה.

נסים זאב: זו שיטה שכדאי לאמץ אותה מבחינת הסוחרים.

יואל רביבו: בהרבה מקרים יודעים בדיוק מי האדם ששלח את אותו קטין.

יואל רביבו: לפעמים הקושי הוא להוכיח את זה, כמו בכל עבירה.

יואל רביבו: קטין לא תמיד מדבר, אמרתי שהוא מודרך טוב מאוד לפני שבכלל הוא עושה איזושהי פעולה.

יואל רביבו: אחרי שמכניסים אותו לכל העניין הזה, מדריכים אותו, אומרים לו מה לעשות, מה להגיד.

יואל רביבו: זה לא כל כך פשוט, והלחץ בחקירה של ילד בן שמונה הוא לא הלחץ בחקירה של מתבגר.

גלית גבע: אני חושבת שאנחנו צריכים לעשות הפרדה.

גלית גבע: דובר על ירידה בשימוש בסמים.

גלית גבע: יכול להיות שיש ירידה בשימוש בסמים בלתי חוקיים.

גלית גבע: יש לנו יחידות שרק מתפתחות ומתפתחות, וזקוקות וצמאות לכוח-אדם, אני חושבת שגם זה נושא בעייתי.

גלית גבע: אפשר לראות את הירידה בגיל השימוש, הגיל יורד ויורד.

גלית גבע: אנחנו מתמודדים עם מצבים לא פשוטים של שימוש של בני נוער וילדים.

גלית גבע: הנושא של הסחר פחות נגיש אלינו, לשירותי הרווחה.

גלית גבע: אנחנו פחות חשופים.

גלית גבע: אבל גם הוא קיים.

גלית גבע: דובר על בחור שגילו פחות מ-18 שסוחר באחד היישובים כאן, באזור גוש עציון.

גלית גבע: גם על זה אנחנו שומעים.

גלית גבע: אני רואה שיש עלייה במספר המשתמשים, עלייה מאוד חדה בסמים הנדיפים, ואנחנו מטפלים בכל הקשת, בכל סוגי הסמים, בהתאם למה שעומד לרשותנו.

לטוטה בלנקה: אנחנו מטפלים בבני נוער, לא מתעסקים עם סוחרים.

לטוטה בלנקה: ממה שאני יודעת יש הרבה בני נוער שמגיעים לשירותים שלנו, גם משתמשים וגם סוחרים.

לטוטה בלנקה: שלא נדבר על הבנות, ובני נוער שלצערי הרב לא רק סוחרים בסמים, אלא משתמשים בשירותים אחרים.

לטוטה בלנקה: אני רוצה להדגיש שיש עלייה בשימוש אצל בני נוער לא רק בסמים אלא גם באלכוהול.

לטוטה בלנקה: זו עלייה יוצאת דופן, שלא מזכירים.

לטוטה בלנקה: כאילו אנחנו משאירים את זה בחוץ, בשעה שיש בעיה גדולה מאוד.

נסים זאב: זאת אומרת, הרבה מהנושא הוא השימוש באלכוהול של בני נוער.

גלית גבע: הנושא של אלכוהול הוא מאוד שכיח.

נסים זאב: קיימנו דיון בנושא זה.

גלית גבע: אי-אפשר להתעלם מזה.

גלית גבע: אנחנו רק מציינים שאלכוהול זה חלק מה"פול" של ההתמכרויות.

יואל חסון: אני רוצה לשאול שאלה לגבי האלכוהול.

יואל חסון: אם את משווה את זה למדינות באירופה, בחלק מהמדינות האלכוהול הוא מרכז החיים.

יואל חסון: זאת אומרת שמסיימים יום עבודה עם אלכוהול, ויש בבית, וזה הרבה יותר משמעותי.

יואל חסון: את מדברת על התרבות תופעת האלכוהול, ואני שומע וקורא על זה הרבה.

יואל חסון: השאלה היא אם זה בזמן מוגדר, זאת אומרת בזמן בילוי?

יואל חסון: הם שותים אלכוהול בצורה מוגזמת או לא מוגזמת, איך שתגדירי את זה את, את יודעת יותר טוב ממני – או זה הופך להיות משהו שגם בבית שותים, ובערב, ובכל הזדמנות בבית.

יואל חסון: האם זה מוגדר רק לתקופת הבילוי, ששם הם מאבדים שליטה?

יואל חסון: אלו הכיוונים?

גלית גבע: אלה שמגיעים אלינו ליחידות זה לא חבר'ה ששותים רק בבילויים.

גלית גבע: זו חבר'ה שזה הפך להיות להם אורח חיים, זה הווי התמכרותי.

גלית גבע: נוצרת תלות בחומר.

גלית גבע: כל אורח החיים מתנהל סביב השימוש.

גלית גבע: זה לא משהו נקודתי.

נסים זאב: אנחנו לא מדברים על משהו חד-פעמי בעקבות מסיבה כזו או אחרת.

נסים זאב: מר יהודה עשהאל, נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית, בבקשה אדוני.

יהודה עשהאל: אני רוצה להתייחס לירידה בפתיחת תיקים.

יהודה עשהאל: מכל הנתונים שמגיעים אלינו, ומגיעים אלינו נתונים, זה לא כי יש פחות משתמשים.

יהודה עשהאל: זה כי יש אכיפה מופחתת.

יהודה עשהאל: בדרך כלל למשטרה יש עיסוקים אחרים, למה היא עוסקת בהם זה דיון לוועדה אחרת.

יהודה עשהאל: התייחסת להתנתקות ולמלחמה, זה לא הפחית את השימוש, להיפך, זה הגביר.

יואל רביבו: לא אמרתי שזה הפחית.

נסים זאב: הוא אמר שזה בעקבות.

יואל רביבו: אמרתי שבעקבות המלחמה בצפון וההתנתקות, העשייה מול בני הנוער הופנתה לפעילות הזאת, אין מה לעשות, זה קורה באופן טבעי.

יהודה עשהאל: הייתי שותף לוועדת אס"א, למי שמכיר.

יהודה עשהאל: אלו ועדות שמוקמות בכל המחוזות.

יהודה עשהאל: הן שעוסקות בהתמכרויות של בני נוער לאלימות, סמים ואלכוהול.

יהודה עשהאל: אני חושב שכל העיסוק בנושא נוגע כל הזמן בסימפטום ולא בדברים היסודיים שגורמים לו.

יהודה עשהאל: מתעסקים בלחץ חברתי.

יהודה עשהאל: כל השיעורים ושעות מחנך שמופנות לשם מתעסקות רק בסימפטום.

יהודה עשהאל: אחרי שישבתי בוועדות אס"א ומול חשיבה שעשינו מאיפה נובע הדבר הזה.

יהודה עשהאל: ברור לכולם שזה נגע תרבותי.

יהודה עשהאל: תרבות מסוימת שפושה בחברה שלנו, שגורמת למצב הזה.

יהודה עשהאל: מה שמסמל יותר מכול את הדבר הזה זה הטלוויזיה.

יהודה עשהאל: אני בעיקר מפנה לטלוויזיה, ואסביר למה.

יהודה עשהאל: הטלוויזיה, תפקידה למכור.

יהודה עשהאל: תפקידה לא למכור.

יהודה עשהאל: זה מה שהיא עושה.

יהודה עשהאל: היא מוכרת, ומה שמוכר הכי טוב זה מה שהיא מציגה.

יהודה עשהאל: הבעיה היא שאם אנחנו מעוניינים למנוע את הדבר הזה, אנחנו צריכים לתת כלים לבני הנוער להתמודד – אני מדבר בכלל על כישורי חיים, שאחד מהם זה ביקורתיות.

יהודה עשהאל: ברגע שבן נוער יושב מול הטלוויזיה ואין לו ביקורתיות, כל מה שהוא רואה נכנס ישר.

יהודה עשהאל: אין לו שום סינון: בטלנובלה משתמשים בסמים?

יהודה עשהאל: וואללה מגניב, אני גם.

יהודה עשהאל: ולכן אני חושב שאם יש משהו שצריך להתרכז בו כדי למנוע את נגע הסמים ולטפל בו מהשורש, ולא בסימפטום, ולא להקים מיליוני ועדות ועמותות ואגודות וכל מיני גופים שהם טובים מאוד, אבל הם רוצים - - -

נסים זאב: יש תוכניות כאלה?

יהודה עשהאל: בוודאי.

יהודה עשהאל: אני יכול להביא לך נתונים בערוצים מסוימים כמה פעמים בשעה יש שם מעשי אלימות, כמה פעמים בשעה יש שם אונס או רמיזות מיניות.

יהודה עשהאל: אלו ערוצים שכולנו רואים.

יהודה עשהאל: אני אישית לא.

יהודה עשהאל: אבל כולנו רואים, ערוץ 2, ערוץ אם.

יהודה עשהאל: טי.וי.

יהודה עשהאל: בערוץ הכנסת יש גם מסרים בעייתיים.

יואל חסון: אחזק לרגע את הטיעון שלך.

יואל חסון: למשל יש טלנובלה, יש אחת כזאת שנקראת "האלופה".

יואל חסון: במקומות האלה, שזה כביכול העולם היפה, כולם רוצים להידמות לשחקנים שם.

יואל חסון: אני מדבר על הנוער והצעירים.

יואל חסון: יש שם אגב מה שמגדירים סמים קלים, שכמובן אסור לקבל את ההגדרה הזאת, אבל מה שמוגדר, זה כאילו נראה חלק מהיום-יום, מההווי, זה מקובל שזה כיום.

יואל חסון: כביכול זה בבתים הכי מוצלחים, זה אצל האנשים הכי עשירים ומוצלחים, אבל זה נמצא בבית, וזה אפשרי, ויש גם רמיזות כאלה ואחרות.

יואל חסון: אז זה קיים, אי-אפשר להגיד שזה לא קיים.

יואל חסון: אני לא יודע אם זאת הבעיה היחידה.

יהודה עשהאל: בכללי, דנים בוועדה הזאת בהתמכרויות, כולל אלימות וכולל סמים וכולל אלכוהול, וכולל התמכרות לאינטרנט.

יהודה עשהאל: יש המון סוגי התמכרות שהיום אנשים נקלעים אליהם, בגלל הבעיה של חוסר ביקורתיות, שאין המסננים האלה שמערכת החינוך מקנה.

יהודה עשהאל: לכן אני חושב שאם ישכילו לקבל את הנושא שאנחנו מנסים להעלות גם מול מנכ"ל משרד החינוך ושרת החינוך, זה יכניס למערכת החינוך לא רק ידע, אלא חינוך.

יהודה עשהאל: במקום בית ספר, בית חינוך.

יהודה עשהאל: זה בערך מה שמוסד עם ילדים צריך להיות.

יהודה עשהאל: זה גם אומר כישורי חיים, כלים להתמודד עם מה שיש בחוץ.

יהודה עשהאל: אתה לא יכול לסגור את ערוץ 2.

יהודה עשהאל: אני הייתי מצפה שזה יקרה, אבל אתה לא יכול לעשות את זה.

יהודה עשהאל: ולכן אתה צריך לתת כלים לבני הנוער שיושבים שם מול המסך, ואין להם שום כלים לסנן את מה שהם רואים.

יהודה עשהאל: אני חושב ששם שורש הבעיה.

יהודה עשהאל: הטיפול בסימפטומים יוריד ב-6%, יעלה ב-5%.

יהודה עשהאל: אנחנו מתעסקים באחוזים קטנים.

יהודה עשהאל: אני חושב שאם יתעסקו בשורש, במתן כלים לבני נוער להתמודד עם דברים שרואים בחוץ זה - - -

נסים זאב: ברור, אמרת את הדברים.

נסים זאב: תודה.

לאון תמיר: אני אנתרופולוג, חוקר תרבויות, מתעסק בעיקר עם בני התרבות הצעירה, בני נוער צעירים, אנתרופולוגית.

לאון תמיר: אני מדבר עם בני נוער, הורים ומורים באופן יום-יומי מזה כמה שנים.

לאון תמיר: שלושה דברים לדעתי צריך לעשות.

לאון תמיר: ראשית, הסברה.

לאון תמיר: באתי עכשיו משתי שיחות עם ילדים בבית הספר בנתניה בכתה י'.

לאון תמיר: מה שאני מראה להם עכשיו זה מה שאתה דיברת, מה שנקרא קריאה ביקורתית.

לאון תמיר: הרי ילד מגיל 10 עד 30 עשה הכרה אחת בחיים שלו, זה לבנות את הזהות שלו.

לאון תמיר: הזהות שלו זה מה שאני חושב שאת חושבת עלי.

לאון תמיר: אם אני חושב שאת חושבת שלעשן סמים זה קול, לא יעזרו כל ההרצאות בבית הספר.

לאון תמיר: מה שאני רוצה מבחינתי, ואני צודק מבחינתי, זה לצאת קול.

לאון תמיר: מה שהמדיה מבנה, ולא רק המדיה, זו מציאות מסוימת שהמשתמש בסמים הוא לכאורה מקובל יותר, וזה דבר שאפשר להפריך על ידי הסברה מתאימה.

לאון תמיר: אני יכול להגיד שהסברה עובדת, היא עובדת גם לאורך שנים.

לאון תמיר: לקחת סמים זה תהליך של החלטה.

לאון תמיר: יש כאלה שהתהליך הזה קורה להם חמש דקות, כי הם שמעו שהאקסטזי מרזה.

לאון תמיר: ויש כאלה שזה קורה להם חמש שנים או עשר שנים.

לאון תמיר: מה שאנחנו צריכים לעשות זה להתערב בתהליך ההחלטה הזה.

לאון תמיר: אם נביא אנשים מספיק משמעותיים שיעמדו מול הילדים, אז זה יקרה.

לאון תמיר: אני יכול להביא הרבה דוגמאות של מילים, אפילו ברמה הזאת של המפגש, שגרמו לאנשים שלא להשתמש בסמים, על פי עדות שלהם.

לאון תמיר: ממה שאני מכיר, משרד החינוך מפעיל הרבה תוכניות, ומה שאני רואה בשטח, וזה לאורך הרבה שנים, הוא שאין אחידות מסוימת.

לאון תמיר: זאת אומרת, ילד במדינה שמגיע מכיתה א' עד י"ב, מה הוא עובר, איזה דברים הוא חייב לעבור, אילו סוגי מפגשים הוא חייב לעבור?

לאון תמיר: אפשר להכשיר את האנשים שיעשו מערך הסברה אפקטיבי, זאת לא בעיה, זה גם לא עולה הרבה כסף לדעתי.

לאון תמיר: היום זה על ידי פעולות אלימינציה למיניהן, גם אני, וחלקם טובים וחלקם פחות טובים.

לאון תמיר: קודם כול צריך אחידות בהסברה, ולהחליט מה אומרים.

לאון תמיר: לדעתי, רוב גדול של בתי ספר פשוט לא עוברים את זה.

לאון תמיר: או לא עוברים את זה במועד המתאים.

לאון תמיר: יש מחקרים חדישים מאוד שמראים שילדים לוקחים סמים לא רק בשבוע הסמים.

לאון תמיר: זה לגבי ההסברה, אחידות בהסברה, ולהחליט מה אומרים, ושכולם יעברו את זה.

לאון תמיר: דבר שני, ההורים.

לאון תמיר: ישבתי בוועדה עם מנכ"ל הרשות, באה בחורה והציגה נתונים מ-20 שנה של הערכה של תוכניות מניעה שעשו בכל העולם, ועשו להן הערכה, ולפי הערכה הן הצליחו.

לאון תמיר: היא אמרה כמה דברים, בין השאר שתוכניות שלא עובדות באופן אינטראקטיבי עם כל הגופים, זאת אומרת הורים, מורים קהילה וכו' – לא עובדות.

לאון תמיר: לא משנה מה תעשה עם הילדים, זה לא עובד.

לאון תמיר: ההורים זה כבר דבר יותר משמעותי, כי ההורים לא באים.

לאון תמיר: כדי להביא הורים, אני כבר הרבה זמן חושב על זה ומדבר עם אנשים על זה במערכת החינוך, צריך יכולת להפעיל חוק.

לאון תמיר: אני לא רוצה לפתוח את העניין יותר מדי עכשיו, צריך חוק להורים, שיקבע שלהורה, כמה מפתיע, יש אחריות כלפי הילד שלו ולא רק לבית ספר.

לאון תמיר: זה אומר למשל שההורה צריך לפקוד את בית הספר, חוץ מיום הורים, פעמיים שלוש בשנה.

לאון תמיר: בזמן הזה הוא מקבל הרבה מאוד דברים, בין השאר האני החינוכי של מנהל בית ספר, שרואה את הילד שלו הרבה יותר, בינינו, ועוד כמה דברים, וגם כלים להורות.

לאון תמיר: זה צריך להיות מהרגע שהילד נכנס למערכת החינוך, הווה אומר מגן טרום חובה, ועד שהוא מסיים כיתה י"ב.

לאון תמיר: חוץ מזה, צריך להפעיל את ההורים.

לאון תמיר: אני עושה הרבה פרויקטים, בלי הורים זה לא עובד.

לאון תמיר: היום אני מגיע לבית ספר, ואומרים לי: אני רוצה שתבוא לילדים.

לאון תמיר: אני שואל: מה אתם עושים להורים?

לאון תמיר: אם משיבים לי שלא עושים, אני אומר שאני לא בא.

לאון תמיר: כי אז רק מסמנים "וי" שבאתי, אז אני לא בא.

לאון תמיר: בלי הורים לא עובד.

לאון תמיר: כנ"ל המורים וכו', זה מאוד חשוב.

לאון תמיר: לילדים קל להגיע, הם קהל שבוי.

נסים זאב: אתה אומר שההשפעה על הילד באה בעיקר מההורים.

לאון תמיר: באקדמיה חשבו עד לפני כמה שנים שהאנשים הכי משפיעים על הילדים הם החברים שלהם.

לאון תמיר: היום מדהים יותר ויותר שהאדם הכי משפיע על הילדים הוא ההורה.

לאון תמיר: תתפוס ילד בן 17, תגיד לו מי האדם הכי משפיע עליך, והוא יגיד: אבא שלי ואמא שלי.

לאון תמיר: בשביל זה הם צריכים להיות שם ולקבל כלים.

לאון תמיר: הורה זה מקצוע.

נסים זאב: "שמע בני מוסר אביך".

נסים זאב: צריך לזכור שהנושא המרכזי הוא סחר בבני נוער.

נסים זאב: הנושא הוא רחב היקף.

לאון תמיר: מילה אחת על סחר.

לאון תמיר: כל המשטרות בעולם, כולל המשטרה שלנו, אמרתי זאת גם במטה הארצי, מקפידות בעיקר על הסוחרים.

לאון תמיר: זה מתוך הנחה בסיסית שאם פגעת בסוחר אז פגעת בהיצע.

לאון תמיר: זאת כמובן הנחה לא נכונה בהרבה מקרים.

לאון תמיר: והסיבה היא שסחר בסמים זה הרבה כסף.

לאון תמיר: אם היא סוחרת סמים ותפסתי אותה, ישר מישהי באה במקומה, כי יש ביקוש.

לאון תמיר: לפיכך, מה שצריך לעשות, זה דווקא לפגוע במבקשים.

נסים זאב: מזה ומזה אל תנח ידך.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו לא פותחים את הנושא של שימוש.

יצחק אהרונוביץ': שימוש הוא עולם רחב, ואם נהיה ממוקדים, אנחנו מדברים פה כרגע על סחר ועל קטינים.

יצחק אהרונוביץ': כי בנושא שימוש אני חולק עליך, אבל לא כרגע.

יצחק אהרונוביץ': השאלה היא איפה אתה נוגע, איפה למעשה הברז.

יצחק אהרונוביץ': זו שרשרת, הכל מחובר, ולכן פה אין ויכוח בינינו.

יצחק אהרונוביץ': אני רק אומר, כשיש לך כמה אמצעים, אתה צריך לדעת איפה לשים את המרכז, איפה לשים את הדגש.

יצחק אהרונוביץ': עברתי על הנתונים, ואנחנו רואים שישנה ירידה בסחר ובקטינים ב-2005 וב-2004, זה מטעה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו רואים פה נתונים מטעים.

יצחק אהרונוביץ': לא שהמשטרה או מי שכתב את המסמך הזה, המועצה הלאומית לשלום הילד, מציגים נתונים לא נכונים.

יצחק אהרונוביץ': לא זאת הנקודה.

יצחק אהרונוביץ': הנקודה היא שזו רמת החשיפה.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, זה קיים בשטח.

יצחק אהרונוביץ': כמה שתשקיע יותר תחשוף יותר.

יצחק אהרונוביץ': אני יכול להשקיע הרבה יותר כוחות מחר, ואנחנו נראה מספרים הפוכים לטובה או לרעה, תלוי איך רואים את הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': הכול מידה של חשיפה, וכמה כוח השקעה אתה משקיע בזה.

יצחק אהרונוביץ': צריך לדעת היכן לשים את הדברים ולהצביע עליהם.

יצחק אהרונוביץ': הדבר השני, אותם ילדים כסוחרי סמים באים בדרך כלל מבית שיש בו מצוקה כלכלית.

יצחק אהרונוביץ': הם באים מרחוב שהוא עברייני בדרך כלל.

יצחק אהרונוביץ': לפעמים הם גם ילדים של הורים עבריינים, או הורים שהשתמשו בסמים.

יצחק אהרונוביץ': אתה מחבר את הדברים האלה, בדרך כלל אתה רואה את הילד ואתה רואה את הקשר שיש לו לחיבורים או לבית או לסביבה העבריינית מסביב.

יצחק אהרונוביץ': אם יש לו מצוקה כלכלית, מייד הוא נשאב לתוך המעגל הזה.

יצחק אהרונוביץ': איפה צריך לשים את האצבע?

יצחק אהרונוביץ': כאחד שמכיר את הדברים האלה, האצבע פה מצביעה על שני גורמים.

יצחק אהרונוביץ': אוכלוסיית העולים: העולים באים מתרבות מסוימת, ממנטליות, לא משנה מה.

יצחק אהרונוביץ': וזה לא רק לגבי סמים, זה גם לגבי אלכוהול, ועוד כהנה וכהנה.

יצחק אהרונוביץ': הילדים שם יותר נגועים לעומת האוכלוסייה הרגילה.

יצחק אהרונוביץ': והאוכלוסייה האחרת היא הלא יהודים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו רואים את זה בעיקר בערים המעורבות, אם זה בלוד, רמלה, עכו או ביפו, לא חשוב כרגע.

יצחק אהרונוביץ': יש שם תופעות של ילדים שנסחפים.

יצחק אהרונוביץ': המקרה שחבר הכנסת חסון הציג זה מקרה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מכירים את התופעות האלה.

יצחק אהרונוביץ': אני אישית מכיר את הילדים האלה, ראיתי אותם לא פעם ולא פעמיים בעבודה.

יצחק אהרונוביץ': הם עושים את הדברים האלה, הם גם שליחים וגם מקבלים פה הרבה כסף.

יצחק אהרונוביץ': בשבילם זה עולם ומלואו.

יצחק אהרונוביץ': צריך להבין את הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אותם סוחרים שחבר הכנסת חסון דיבר עליהם, אותם אנשים שמשלחים אותם, צריך לגעת בהם.

יצחק אהרונוביץ': ופה הוא באמת הזכיר שצריך ענישה, ויש פה ענישה, וצריך להגיע לקצה.

יצחק אהרונוביץ': בדרך כלל הם גם לא מדברים.

יצחק אהרונוביץ': אז אני אומר, אם צריך לשים את האצבע, בואו נלך לאותם מקומות שיש עולים ויש אוכלוסייה מעורבת, ונטפל בבעיה.

יצחק אהרונוביץ': אם אתה לוקח את שיטת אפרטו, 80% מהנגע הוא שם.

יצחק אהרונוביץ': ואם אתה לוקח את הערים המעורבות ותגיע למקומות האלה, אם אתה בונה תוכנית כמו שצריך לבנות תוכנית, והמשטרה יודעת לעשות את זה, והרשות יודעת לעשות את זה, והגורמים הנוספים – משם צריך להתחיל.

יצחק אהרונוביץ': ואם אתה מתחיל שם, אתה תגיע אחר כך לקצה.

יצחק אהרונוביץ': זה פחות יעניין את הערים הרגילות, אבל שם צריך לגעת.

יצחק אהרונוביץ': בכל פעם שנחשף ילד כזה תבדקו ותראו: זה נפל על אותה עיר, ששם עיקר הפעילות בנושא של הסחר.

יצחק אהרונוביץ': בשימוש העניין הרבה יותר רחב, אני לא מתעסק עם זה עכשיו.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: ד"ר יצחק קדמן בבקשה.

יצחק קדמן: אני מתנצל שאני אומר דברים קצת אחרים מאלה שהושמעו עד כה.

יצחק קדמן: מילה אחת על נתונים מאוד מעניינים, שלא הוזכרו פה, או הוזכרו פה על קצה המזלג: לפי כל הנתונים שיש, אגב, לא רק מפתיחת תיקים, גם מהפניות לשירות המבחן לנוער, יש מגמה של ירידה, שהתחילה כבר ב-2005 עוד לפני המלחמה בצפון.

יצחק קדמן: ברור שהתיקים הנפתחים לא משקפים את מלוא היקף התופעה, אבל כך היה גם ב-2004 ו-2003.

יצחק קדמן: כולכם משתמשים באותו מדד, אני חושב שזה מעודד שיש ירידה בפתיחת התיקים.

יצחק קדמן: אני רוצה לומר פה מילה דווקא לטובת המשטרה, שלא ממהרת לפתוח תיק, ואני לא מציע שניסחף פה.

יצחק קדמן: מדובר בבני נוער טובים, שאני לא הייתי רוצה לראות הפללה שלהם בגין מעידה חד-פעמית, ואחר כך חוסמים להם את הדרך לצבא, וחוסמים להם את הדרך לאזרחות ותוקעים אותם עוד יותר עמוק.

יצחק קדמן: המשטרה מגלה איפוק, ואני משבח את המשטרה שמגלה איפוק.

יצחק קדמן: לא פותחים מייד תיק, וזה טוב שלא פותחים מייד תיק.

יצחק קדמן: וצריך להבחין בין עבריינים מועדים לבין מי שהתנסה באופן חד-פעמי.

יצחק קדמן: לא שאני משבח את ההתנסות הזאת, אבל מי שחושב שהפתרון יהיה רק דרך המשטרה ודרך הפללה ופתיחת תיקים, לא יקל את הבעיה, הוא עלול עוד להחריף אותה.

יצחק קדמן: ולכן צריך לברך על זה שיש ירידה בפתיחת תיקים.

יצחק קדמן: מה שצריך לזכור זה את הפילוח הפנימי.

יצחק קדמן: וכאן מתגלות תופעות מאוד חמורות.

יצחק קדמן: כשאתה בודק למי פותחים תיקים, אתה מוצא דברים מאוד מעניינים.

יצחק קדמן: קודם, ירידה בגיל.

יצחק קדמן: יש שתי קבוצות גיל, 15-12, ו-18-16.

יצחק קדמן: שימו לב מה קרה בכמה השנים האחרונות.

יצחק קדמן: בעוד שב-1998 הקבוצה של הילדים הצעירים יותר, בני 15-12, היתה רק 11.1%, זה קפץ ב-2005 ל-29.4%.

יצחק קדמן: כלומר יש פה שינוי בגיל המשתמשים.

יצחק קדמן: יש פה ירידה מאוד מדאיגה בגילאים.

יצחק קדמן: זה כבר לא בני 17.5, שאנחנו רגילים לראות אותם.

יצחק קדמן: אלו ילדים בני 12.

יצחק קדמן: זה שינוי שהולך באופן עקיב מ-1998 יש לי כל המספרים עד 2005.

יצחק קדמן: קבוצת הגיל הצעירה עולה בצורה מאוד רצינית.

יצחק קדמן: עוד נתון מעניין, וזה השינוי בין בנים לבנות.

יצחק קדמן: אם הבנות היו בשנת 1998 רק 2.8%, זה עלה ב-2005 לקרוב ל-10%.

יצחק קדמן: כלומר יש פה היבט לא משמח של שוויון בין המינים.

יצחק קדמן: עדיין לא שוויון, אבל עלייה משמעותית מ-2.8% לקרוב ל-10%.

יצחק קדמן: זו עלייה משמעותית בפתיחת תיקים לבנות, דבר שבעבר לא ידענו על כך.

יצחק קדמן: זה דבר שצריך להדאיג, וזה אומר שהתופעה מתפשטת לקבוצות אוכלוסייה.

יצחק קדמן: דבר שלישי, אני רוצה להתייחס פה לדברים שאמר חבר הכנסת אהרונוביץ'.

יצחק קדמן: הוא צודק בנתונים.

יצחק קדמן: להערכתי הוא לא צודק בניתוח, והוא הנושא של העולים החדשים.

יצחק קדמן: העולים החדשים כבר ב-1998 היו חלק גדול מהתופעה, בהשוואה לחלקם באוכלוסייה.

יצחק קדמן: זה היה 38.8%.

יצחק קדמן: אבל שימו לב מה קרה ב-2005.

יצחק קדמן: העולים החדשים עלו ל-49.7%, כמעט ל-50%.

יצחק קדמן: חלקם באוכלוסייה הוא 11%.

יצחק קדמן: זאת אומרת שזה כמעט פי חמישה מחלקם באוכלוסייה.

לאון תמיר: מה חלקם של בני נוער מנותקים, כי נוער מנותק צורך יותר סמים?

יצחק קדמן: זה נכון, אבל עדיין לא מגיע לרמה של 50%.

יצחק קדמן: מבחינה זו, הנתונים שאתה הצגת לגבי קבוצת יעד שחשוב לשים לב אליה נכונים מאוד.

יצחק קדמן: אני רק כופר בעובדה שמדובר בבעיה שהם הביאו, לפחות רובם לא כאלה שהביאו אתם את הבעיה מארצות מוצאם.

יצחק קדמן: חלק מזה משקף מצוקות קשות מאוד של בני נוער.

יצחק קדמן: משבר ההגירה הוא משבר מאוד רציני.

יצחק קדמן: זה ידוע גם מהספרות.

יצחק קדמן: וחלק מהשימוש בסמים, וודאי באלכוהול, קשור לזה.

יצחק קדמן: אני רק אומר בוא נלמד מזה משהו, נעשה משהו בעניין הזה.

יצחק קדמן: חלק גדול זה בריחה של בני הנוער האלה לכל מיני פתרונות, במירכאות כפולות, כמו סמים, כמו אלכוהול, כמו דברים נוספים.

יצחק קדמן: הייתי השבוע בוועדה אחרת, בוועדת החינוך, דובר שם על אחוזי נשירת עולים מבתי הספר.

יצחק קדמן: שם זה מתחיל.

יצחק קדמן: ברגע שאתה לא נותן למערכת הנורמטיבית פתרונות למשבר ההגירה, תצטרך להפעיל משטרה בנושא של סמים וסחר בסמים.

יצחק קדמן: וכן, אני קורא גם לוועדה, כמו שאמר נציג מועצת התלמידים, שלא לברוח לסימפטום.

יצחק קדמן: צריך לראות גם את מקורות הבעיה, וחלק ממקורות הבעיה הם מקורות של מצוקה נוראית של בני הנוער, שלא בחוכמה בורחים לפתרונות מזויפים כמו שימוש בסמים.

יצחק קדמן: לגבי נושא הסחר, זה הנושא של הדיון, והוא הכי חשוב.

יצחק קדמן: גם בסחר צריך להבחין, יש סחר ויש סחר.

יצחק קדמן: חלק מהתיקים שנפתחים במשטרה, זה בגלל מישהו שבא לבית הספר ומכר לחברים כמה קופסאות גפרורים עם כל מה שהן מכילות, וזה מוגדר כסחר.

יצחק קדמן: אבל יש בעיה אחרת חמורה מאוד, וזה השימוש שעושים מבוגרים בקטינים לצורך סחר בסמים.

יצחק קדמן: התמונה שראינו היא לא מקרה בודד, זו תופעה קיימת.

יצחק קדמן: בחלקה היא מתחילה, אתם לא תאמינו, בשימוש בקטינים גם בגילאי ינקות.

יצחק קדמן: יש נתונים על הברחת סמים, למשל בחיתולים של תינוקות בעודם לובשים את החיתול.

יצחק קדמן: כל מי שעוסק בזה יודע, זה מתחיל כבר עוד בהיותם תינוקות.

נסים זאב: הילד לא מודע למה - - -

יצחק קדמן: זה לא מודע, אבל זה שימוש חמור ביותר.

נסים זאב: זה כמו להשתמש בחמור וגמל.

יצחק קדמן: רק שזה ילד, לא חמור ולא גמל.

יצחק קדמן: אין מעצורים לחלק מהמבוגרים, הם לא עוצרים בשום מקום.

נסים זאב: אני מתייחס למר שאמר יובל, הילד כל כך מיומן שהמשטרה לא יכולה להגיע לסוחר, ופה הבעיה.

נסים זאב: הם מתוחכמים מאוד.

יובל רביבו: יודעים מי הסוחר?

יצחק קדמן: יודעים טוב מאוד.

יצחק קדמן: יש בעיה ביכולת להשתמש בעדות הילד כלפי המבוגר, אבל יודעים טוב מאוד.

יצחק קדמן: השימוש בילדים כסוחרי סמים או כבלדרים, זה נושא מוכר למשטרה.

יצחק קדמן: אני רק רוצה להדגיש גם במקרה הזה, שזה קורה במקומות שיש בהם עזובה חברתית קשה ביותר.

יצחק קדמן: צריך לייבש את הביצות של מה שקורה בלוד, ביפו, במקומות נוספים, זה צומח על רקע עזובה נוראית.

יצחק קדמן: אגב, הסוחרים הם מתוחכמים, הם מכירים את החוק הפלילי היטב.

יצחק קדמן: הם יודעים שילד עד גיל 12 אין לו אחריות פלילית, והם עושים שימוש מכוון.

יצחק קדמן: נכון, הוזכר פה שיש סעיפים בחוק שכמעט לא נעשה בהם שימוש.

יצחק קדמן: אני לא זוכר שבשנים האחרונות נעשה שימוש בסעיפים האלה בחוק כדי להחמיר את הענישה של מי שהשתמש בילד.

יצחק אהרונוביץ': לא מצליחים לחבר בין הילד לבין המשלח, זה הכיוון.

יצחק קדמן: צריך להתאמץ בעניין הזה.

יצחק קדמן: אין פה נציגים של משרד הרווחה.

יצחק קדמן: אני מתכוון לנציגים לא שעוסקים בהתמכרויות.

יצחק קדמן: יש פתרונות איך לטפל בילדים שמנוצלים לעבירות גם אם הם מתחת לגיל האחריות הפלילית.

יצחק קדמן: חוק הנוער נותן כלים חוקיים גם כאשר הקטין הוא קטין נזקק בגין ביצוע עבירות, והוא מתחת לגיל האחריות הפלילית.

יצחק קדמן: אומרים שאין כלים, זה לא נכון.

יצחק קדמן: יש כלים חוקיים, השאלה אם עושים בהם שימוש.

יצחק קדמן: אדוני היושב-ראש, אני אומר לך שלא נעשה בהם שימוש, מפני ששוב, הדברים מתקשרים זה לזה.

יצחק קדמן: מי שמכיר את ההווי בלוד יודע שמחלקת הרווחה בלוד היתה סגורה במשך שנתיים.

יצחק קדמן: היא לא היתה קיימת, אז לא היה אפשר להפעיל פקיד סעד לחוק הנוער, כי שירותי הרווחה לא מתפקדים, והדברים קשורים אחד בשני.

יצחק קדמן: יש כלים חוקיים לטפל בילדים האלה, להכריז עליהם כקטינים נזקקים.

יצחק קדמן: אם ההורים הם אלה שמנצלים אותם, יש אפשרות להוציא אותם ממשמורת ההורים.

יצחק קדמן: יש אפשרות, וצריך להציל את הילדים האלה.

יצחק קדמן: צריך למצוא להם מסגרות חלופיות, אבל בשביל זה צריך שירותי רווחה מתפקדים, ואני לא מתכוון ליחידה שלכם, אלא ליחידות אחרות לגמרי, שגם הן מסכנות ומוצפות בעבודה, בקושי יכולות להרים את הראש.

יצחק קדמן: זה כמעט לא נעשה, השימוש בחוק הנוער, אני אומר זאת באחריות, ומדובר בקטינים שמבצעים עבירות מתחת לגיל האחריות הפלילית.

יצחק קדמן: ומה שקורה, כולם יושבים ומחכים עד שיהיה להם יום הולדת 12, ואז כולם חושבים שהמשטרה תפתור לכולם את הבעיות, שחלקן הן לא בתחום טיפולה של המשטרה.

אילן שמש: אני מסכים אתך שצריך לתת את הדעת על הטיפול באותם קטינים.

אילן שמש: על ענישה בוודאי אין מה לדבר בכלל.

אילן שמש: אני לא חושב שאם היינו שמים פה נער שנוצל על ידי משפחתו, או על ידי קרוביו בסחר בסמים, ומולו נערה שנאנסה או נוצלה מינית במשפחה, אז השאלה לא היתה עולה לדיון, ודאי שהיו צריכים לטפל בה.

אילן שמש: אותו דבר גם בילד כזה.

אילן שמש: עלו פה הרבה דברים שנוגעים להתמודדות עם התופעה.

אילן שמש: יש באמת הרבה מערכות שמתמודדות יותר טוב ופחות טוב.

אילן שמש: יש נושא שלא נכלל בשיחה פה ואני רוצה להעלות אותו, דווקא מהניסיון שיש לי עם נוער מנותק.

אילן שמש: אתם רואים, לגבי נוער מנותק השיעור הוא כפול.

אילן שמש: לא רק שהוא מוכפל, אלא שסמים נדיפים – ואחד הדברים הבולטים שיצאו הם דווקא הנוער המנותק משתמש בזה פחות, כי זה נתפס אצל נוער מנותק שזה הסם של החנונים – מתברר שזה לא כך.

אילן שמש: במקרים כאלה השימוש הוא פי שלושה.

אילן שמש: זה נער שגם כך הוא מוכה, הוא נשר מבית הספר.

אילן שמש: אתם לא יכולים לתאר לעצמכם את הכאב שעובר ילד, עד השלב שבו הוא כבר בחוץ.

אילן שמש: הרי הוא לא נשר ביום אחד מבית הספר.

אילן שמש: מה שהוא עבר עד שהוא נפלט, אני לא מאחל לאף אחד לחוות את זה בכלל.

אילן שמש: הוא משתמש בסמים, ומה שאנחנו גילינו כמצליח ביותר להניא אותו מהשימוש בסמים זה דווקא הצלחה אחרת.

אילן שמש: זה נער שנמצא אצלנו ולפעמים הוא משתמש בסמים, ואנחנו נותנים לו להיות מנהיג, ואנחנו מכניסים אותו לקורסים שמקנים לו הצלחות בכמעט כל נושא, הוא יכול לעסוק בדי.

אילן שמש: ג'יי.

אילן שמש: הוא יכול לעסוק במוסיקה, צלילה, ויכול לעשות כל דבר.

אילן שמש: ברגע שהוא רכש תעודה, ברגע שהוא מוצלח, הוא יכול להראות שהוא הצליח באיזשהו דבר, אנחנו מנצלים אותו אחר כך כדי שהוא גם יכשיר אחרים, גם שיבוא ויראה לאחרים שהוא יכול.

אילן שמש: מעמד כזה גם אם לא דיברת איתו טוטלית וטחנת איתו את הנושא של שימוש בסמים, דבר כזה משפיע על חלקם.

נסים זאב: אין חכם כבעל נסיון.

אילן שמש: גילינו כבר שהצלחה היא הדבר שגורם הכי הרבה להצלחה נוספת אחר כך.

אילן שמש: עם זאת, ישנם בני נוער שלצערי הרב חייבים התערבויות יותר משמעותיות.

אילן שמש: בשלב מסוים, כאשר הסם הופך להיות למרכיב הכי משמעותי בחיים שלהם, אנחנו לא מסוגלים להתמודד עם זה.

אילן שמש: זה מצריך שירותים אחרים, יש פה חלק מהשירותים האלה שנותנים חלק מהפתרונות.

אילן שמש: אני מייצג את החינוך הפורמלי, ואני חייב להגיד משהו לגבי החינוך הפורמלי.

אילן שמש: שמחתי שבוועדה הזאת לא היה "עליהום" כפי שבדרך כלל נוהגים לעשות, וזה להאשים רק את מערכת החינוך שהיא האשמה.

אילן שמש: תמיד יש מה לשפר במערכת החינוך, וטוב שתמיד יסתכלו על דברים שצריכים לשפר, וזה נכון.

אילן שמש: עם זאת, דווקא בנושא של התמודדות עם התופעה, בשנתיים האחרונות משרד החינוך עבר מהפיכה.

אילן שמש: אני אומר מהפיכה, כי לא פשוט במשרד החינוך להעביר דברים, אפילו דברים קטנים, לא רק מהפכות.

אילן שמש: קודם כול בתי הספר קיבלו תקנון ייחודי ומתוקצב – אדם שהוא אחראי על הנושא של שימוש בסמים בבית הספר, דבר שהוא לא היה עד לפני שנתיים.

אילן שמש: דבר שני, מנסים לעשות סדר בתוכניות.

אילן שמש: אני מדבר על תוכניות מניעה בבית הספר.

אילן שמש: זה מפוקח על ידי יועצת בכירה, שהיא אחראית על כולם, אנשים שעוברים הכשרות, המשרד הקצה משאבים לטובת העניין הזה, זה לא פשוט.

אילן שמש: אבל נוסף על כך, במקביל, הולכים על תוכניות מגן ילדים.

אילן שמש: ילדים לומדים את זה בדרכים אחרות.

אילן שמש: אני נציג של קידום נוער, אני אומר לכם את מה שמתנהל היום במערכת של שפ"י, הם חושבים מגיל הגן.

יצחק קדמן: נתקן טעות כי זה היה פה בדיון בוועדה הזאת.

יצחק קדמן: יצאה איזושהי הודעה כאילו מדברים עם ילדים על סמים בגיל הגן - - -

אורי אסטליין: מדברים על מה מותר ומה אסור.

יצחק קדמן: לא, מדובר על אחריות על הגוף שלך.

יצחק קדמן: אני מכיר את התוכנית היטב, היא לא נוגעת בנושא של סמים, ובצדק היא לא נוגעת בנושא של סמים.

אילן שמש: אין טעם שהיא תיגע בנושא של סמים.

אילן שמש: עם כל זאת, זה בשנתיים האחרונות.

אילן שמש: אני חושב שהמערכת צריכה עוד הרבה להתכוונן ולעשות עוד.

אילן שמש: והיא עושה, היא חושבת.

אילן שמש: אני אסיים עם התופעה שעלתה פה על סדר היום, וזה הנושא של שימוש בקטינים בכלל.

קריאה: מה היקף התופעה, לא הצלחתי להבין?

אורי אסטליין: ההגדרה "תופעה" היא קצת מוגזמת.

אילן שמש: אתה פוגש יותר היום.

אילן שמש: למשל ילדים שמשתמשים בסמים עם הוריהם.

אילן שמש: דברים שפעם לא היית מעלה על הדעת בכלל.

אילן שמש: אבל שוב, זה ממש בקצה.

אילן שמש: זו לא תופעה שאתה רואה, זה מאפיין סביבות מסוימות, שלצערי הרב מתאפיינות גם בעוני, מצוקה ובעיות משפחתיות.

לאון תמיר: ההיפך, הוא חשב שהם מזריקים ליד הילדים שלהם, אני מדבר אתך על המקומות הכי טובים, שהאבא מעשן גראס לא עם הילדים שלו, אבל הילדים רואים את האבא מעשן גראס.

לאון תמיר: היה לנו מטופל כזה.

יצחק קדמן: זה עניין אחר.

יצחק קדמן: דובר על שימוש בילדים לצורך סחר ובלדרות.

אילן שמש: במשרד החינוך, גם בחינוך הפורמלי וגם בקידום נוער, המורים מחויבים לדווח כאשר הם נתקלים בתופעה כזאת, כנ"ל לגבי העובדים.

אילן שמש: כלומר, חייבים לדווח למשטרה כאשר אנחנו נתקלים בתופעה כזאת.

נסים זאב: המשטרה מתאמת אתכם כאשר היא תופסת ילדים, היא מעדכנת את משרד החינוך כדי להעביר הלאה לבתי הספר?

יובל רביבו: לפחות אנחנו בקשר עם מנהלי בתי הספר, ובאמת יש מהפיכה.

יובל רביבו: היום יש פתיחות, בעבר לא היתה פתיחות.

יובל רביבו: בעבר אם היו משתמשים בסמים בבית ספר מסוים היה כתם על בית הספר, ואף אחד לא רצה לשתף פעולה.

יובל רביבו: היום זה אחרת לגמרי.

יובל רביבו: יש שיתוף פעולה מצוין, אבל צריך לעשות הפרדה.

יובל רביבו: כשמדובר בדיווח ממנהל בית הספר, או משהו שקורה בתחום בית הספר, מנהל בית הספר באופן טבעי מקבל גם דיווח און-ליין מה קורה.

יובל רביבו: מי מעורב ואיזה תלמידים וכדומה.

יובל רביבו: אבל כאשר מדובר בנער שנתפס מחוץ לכותלי בית הספר, במשהו שלא קשור לבית הספר - - -

נסים זאב: אבל ברור שההשפעה של אותו ילד בכיתה היא הרסנית.

נסים זאב: אם מקימים ועדות, וזו המטרה, לא משנה אם הילד נתפס.

נסים זאב: אם הוא תלמיד בית הספר והטיפול הוא בתחום בית הספר, לדעתי, צריך להיות שיתוף פעולה של המנהל, של המחנך.

נסים זאב: אין כלים להתמודד, אלא אם כן המשטרה מדווחת לבית הספר.

נסים זאב: אני לא אומר שכל אחד צריך לדעת, אבל בוודאי המחנך, שהוא שותף, צריך לדעת מהעניין הזה.

יובל רביבו: זה משהו שנשמע נכון, אבל זה לא כך.

יובל רביבו: אני לא יכול להעביר פרטים של אדם מסוים למנהל בית הספר רק בגלל שהוא לומד בבית הספר.

דרורה נחמני-רוט: ומה קורה עם מערכת הרווחה, מי מדווח לה, בית הספר או אתם?

יובל רביבו: אנחנו מדווחים לשירות מבחן לנוער, זה כבר עניין אחר.

יובל רביבו: הוא עומד מול בית הספר, אני לא נכנס לזה, אני לא מתערב בזה.

יואל חסון: אני רוצה למקד קצת את העניין שדיברנו עליו.

יואל חסון: קודם כול אני מתרשם שהתופעה או העניין הזה הוא לא עניין רחב כל כך.

יואל חסון: אבל כדי שהוא לא יהיה רחב, אני מציע שבמסקנות הוועדה יובהר שהתופעה היא לא תופעה נרחבת, והיא לא דבר שהוא נרחב.

יואל חסון: אבל הייתי כן מציע, אגב, אם יש למישהו רעיון איך להוביל את זה בתוך חקיקה בתור דבר אחר, שהענישה על שימוש בילדים תהיה בולטת וישתמשו בה גם במערכת המשפט.

יואל חסון: אם יש למישהו רעיון איך אני יכול לוודא את העניין הזה, זה דבר שלדעתי שצריך להיכתב במסקנות של הוועדה.

יואל חסון: יש חוקים, רק שאין בהם שימוש, אני רוצה להגיע למצב שסוחר יידע שאם הוא עשה שימוש בילדים, הוא ישלם על זה מחיר פי שניים ממה שהוא שילם.

דרורה נחמני-רוט: אני מוכנה להביא פסיקה בעניין הזה.

דרורה נחמני-רוט: יש קושי להגיע אליהם.

נסים זאב: יש בעיה להביא את הראיה, את ההוכחה לבית המשפט.

יואל חסון: אבל כבר יש הוכחה אם הוא נתפס.

יואל חסון: אומרים לך שגם אם הוא נתפס, האכיפה לא- - אם מתגלים, הוא מגיע לבית משפט והוא מקבל את העונש, אני רוצה לראות זאת, זה פשוט מעניין אותי.

דרורה נחמני רוט: יש לי הערה נוספת שאולי היא חשובה: דיון דומה עלה בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, ושם מודעים לזה שיש מסקנות והמלצות וזה גם פורסם בעיתונות.

דרורה נחמני רוט: כאן דיברו על נושא של עולים, חלקים מאוד גדולים מהם שהגיעו לזה.

דרורה נחמני רוט: יש פרוטוקול לדיון ההוא, רק שתהיה מודע לכך.

סדי שוקרון: בשנים האחרונות הייתי קצין, וטיפלתי בנוער בעבירות די חמורות.

סדי שוקרון: הדחת קטינים לסם זאת אחת העבירות החמורות בספר החוקים.

סדי שוקרון: אנחנו עושים שימוש בעבירה הזאת.

סדי שוקרון: היא נחשבת לאחת העבירות החמורות ביותר.

סדי שוקרון: אין בעיה להוכיח הדחת קטין לסם אפילו ללא סם.

סדי שוקרון: בהרבה מקרים נערים הודו בשימוש בסם, הפלילו את הסוכן, ורק עם העדות הזאת הבאנו כתבי אישום.

יואל רביבו: בית המשפט מחמיר בפועל?

סדי שוקרון: ודאי, מקבלים מעצר עם תום הליכים.

יואל רביבו: בכל שימוש בילד, גם בשימוש גם בסחר?

סדי שוקרון: גם בגיר שנותן לקטין לסם ומשתמש אתו זו הדחת קטין לסם.

יואל רביבו: ואם הוא השתמש בו לסחר, אותו דבר?

סדי שוקרון: ודאי, זו הדחת קטין לסחר.

שלמה מורגן: שימוש בקטינים כבלדרים.

סדי שוקרון: זה אותו דבר, הדחת קטין לסם.

סדי שוקרון: אני רוצה להסביר איך המשטרה עובדת עם קטינים.

סדי שוקרון: יש בעיה לפתח פרשייה של סמים.

סדי שוקרון: זאת אומרת, אם נתפס קטין ובא לחקירה, לחוקר אין אינטרס להרחיב את החקירה.

סדי שוקרון: החוקר הזה מטפל בעשרות תיקים של אלימות, של רכוש.

סדי שוקרון: הוקמו יחידות נוער חשיפה להתעסק בתופעות פשיעה חמורות.

סדי שוקרון: ליחידת נוער חשיפה יש אורך רוח, יש זמן.

סדי שוקרון: הם יושבים עם קטין, הם מוצצים לו את הדם.

נסים זאב: כמה יחידות כאלו יש?

סדי שוקרון: בכל מחוז יש נוער חשיפה.

סדי שוקרון: וזה לא מספיק, וזאת התשובה ליותר חשיפה.

סדי שוקרון: לדוגמה, מנהל בית ספר בדרום ביקש את התערבותנו, בגלל שני קטינים שהוא חשד בהם שהם מעשנים סמים.

סדי שוקרון: נכנסו, חשפנו 70 תלמידים מבית ספר שמגדלים בתוך בית הספר סמים.

סדי שוקרון: כך זה בכל בית ספר שנוער חשיפה נכנס אליו.

סדי שוקרון: צריך להרחיב את היחידות האלה.

נסים זאב: לדעתך, כמה יחידות כאלה מתבקשות?

סדי שוקרון: בכל מרחב לפחות.

סדי שוקרון: בכל מרחב במשטרת ישראל צריכה להיות יחידת נוער חשיפה ששם יתעסקו בסמים בלבד.

יואל רביבו: בעיקרון בכל מחוז משטרת ישראל יש יחידת נוער חשיפה אחת.

יואל רביבו: אבל לדוגמה, בדרום ובצפון השכילו להבין שיחידה אחת לא יכולה להתפרס על שטח טריטוריאלי כל כך גדול, והפרידו אותן.

יואל רביבו: לדוגמה, בצפון יש מרחב העמקים, מרחב חוף ומרחב גליל, על מנת להתמקד בכל תא שטח בצורה הטובה ביותר.

יואל רביבו: אבל צודק סדי, לעבוד בתחום הסמים בפרשיות מאוד גדולות, מי שמתעסק בזה זה יחידות נוער חשיפה, כי היחידה בתחנה מתקשה להתמודד עם פרשייה שאמורה להעסיק אותה במשך כמה שבועות טובים, ולחוקר יש עוד כך וכך תיקים.

יואל רביבו: היחידות האלה עובדות ביתר הצלחה באופן יוצא מן הכלל, והביאו תמורה לא קטנה לעבודה בנוגע לנוער וסמים במשטרת ישראל.

איתן אקשטיין: יש לנו 70 מטופלים, בהם 30 בני נוער, וכ-10,000-8,000 בני נוער עוברים דרכנו בשנה לתוכניות מניעה.

איתן אקשטיין: יש נקודה שלא נגעו בה, יש חלק אחד צר שאני חושב שהוא החלק שאולי אותו אפשר לשנות, כי חוץ מהנתונים הכול נשאר אותו דבר.

איתן אקשטיין: כלום לא נעשה מעבר לעוד תוכנית ועוד תוכנית.

איתן אקשטיין: אבל יש משהו אחד שאפשר לשנות מיידית לדעתי, וזה נכון, וכולם דיברו על זה: אין ספק שמי שסוחר בסמים ומי שמשתמש בסמים הופך להיות בלדר, הוא מעדיף למכור סמים מאשר למכור את הגוף שלו.

איתן אקשטיין: הוא עושה את זה מכיוון שיש לו מצוקה.

איתן אקשטיין: סם הוא פתרון, זו לא בעיה.

איתן אקשטיין: זה פתרון שהוא מצא לאיזושהי מצוקה שיש לו.

איתן אקשטיין: היום בכל מדינת ישראל יש 100 מיטות טיפוליות באשפוז לנוער, לא יותר.

איתן אקשטיין: לנו יש 24 מיטות ברטורנו, במלכישוע, בליפתא, פחות מ-100 מיטות טיפוליות.

איתן אקשטיין: זה אומר שהמשטרה עושה את העבודה שלה ומצליחה בעבודה שלה.

איתן אקשטיין: היא עוצרת נער שאתמול הוא סחר בסמים כי הוא משתמש בסמים, פונה אלינו או בית המשפט פונה אלינו, כדי שנקבל אותו לטיפול.

איתן אקשטיין: אי-אפשר לטפל בו.

איתן אקשטיין: מה שקורה בדרך כלל הוא שמשאירים אותו בקהילה, משאירים אותו בלי פתרון.

איתן אקשטיין: הוא ממש חייב להשתמש, הוא חייב לסחור בסמים.

איתן אקשטיין: הוא לא יכול להפסיק – אדם שסובל ממיגרנה לא יכול פתאום להפסיק עם הכדורים נגד מיגרנה.

איתן אקשטיין: הוא צריך איזשהו טיפול.

נסים זאב: כמה ימים אורך הטיפול זה?

איתן אקשטיין: שנה שלמה.

איתן אקשטיין: יש 100 מיטות טיפול בכל רחבי הארץ, וזה האבסורד הכי גדול.

איתן אקשטיין: מכיוון שהרשות למלחמה בסמים משקיעה המון כסף, ומצליחה להעביר מסר להורים – הורים תתעוררו.

איתן אקשטיין: אתן דוגמה לאבסורד.

איתן אקשטיין: הורה בא אלי ואומר: הילד שלי משתמש בסמים.

איתן אקשטיין: אני אומר לו: תתקשר למשטרה, הוא מרים טלפון למשטרה.

נסים זאב: בכמה לפי דעתך צריכים להגדיל?

איתן אקשטיין: פי עשרה לפחות.

איתן אקשטיין: זה פתרון מיידי, כמו שאמר האנתרופולוג והוא צודק לחלוטין.

איתן אקשטיין: אם נעצור לפחות את הביקוש, אז נמנע קצת את ההיצע.

איתן אקשטיין: אם סוגרים סוחר אחד, נפתחים שניים אחרים.

נסים זאב: יש רצון מצד אותם ילדים, אותם בני נוער, לקבל טיפול?

איתן אקשטיין: היום יש לנו רשימת המתנה של 30 בני נוער אצלנו.

איתן אקשטיין: יש רשימת המתנה במלכישוע.

איתן אקשטיין: יש ילדים שרוצים טיפול כבר.

איתן אקשטיין: הם נעצרו על ידי המשטרה, הזיזו להם את השטיח, אמרו להם: זה בסדר.

איתן אקשטיין: משרד החינוך הצליח במסר שלו.

איתן אקשטיין: הם עושים תוכניות נפלאות.

איתן אקשטיין: אבל מה המסר אומר?

איתן אקשטיין: אדוני יש לך בעיה, לך תבקש עזרה.

איתן אקשטיין: הוא מגיע לבקש עזרה, אין עזרה, הכל סתום, זה צוואר הבקבוק.

נסים זאב: מה עלות של טיפול כזה לילד?

איתן אקשטיין: 8,600 ש"ח בחודש.

נסים זאב: הוא חייב להישאר במסגרת 24 שעות?

איתן אקשטיין: כן, ודאי.

לטוטה בלנקה: רציתי לומר רק משפט אחד.

לטוטה בלנקה: בכל הארץ אין שום מסגרת לטיפול במחלות נפש פלוס שימוש בסמים ואלכוהול.

לטוטה בלנקה: אנחנו רואים שיש ביקוש מאוד גדול לזה, ובארץ אין לנו פתרונות.

גלית גבע: לנו בארץ יש 45 יחידות בקהילה לטיפול בבני נוער.

גלית גבע: אנחנו צריכים לעשות הבחנה, לא כל בני הנוער מתאימים להיכנס לקהילה טיפולית.

יצחק צולמן: קחי את המספרים ותראי.

גלית גבע: אני חושבת שזו מסגרת מבורכת, מסגרת חשובה.

גלית גבע: קשה לנו עם רשימות ההמתנה, אני נמצאת בקהילה כגורם מפנה פעמים רבות, ואנחנו נתקלים במצב שאנחנו צריכים להמתין ובינתיים לראות מה אנחנו עושים עם נוער, וזה מאוד קשה.

גלית גבע: יש בני נוער שמתאימה להם מסגרת בתוך הקהילה, ויש בני נוער שמתאימים למסגרת הסגורה.

נסים זאב: לכן שאלתי כמה ממתינים יש, שהייתי אומר שהם הכרוניים, המתמכרים ביותר.

יצחק קדמן: הממתינים זה לא רק שם.

יצחק קדמן: המשטרה עושה את עבודתה, עכשיו היא רוצה לפתוח תיק, היא מחכה לתסקיר של קצין מבחן.

יצחק קדמן: לנער אין קצין מבחן.

יצחק קדמן: למשל בערד, אין שום קצין מבחן.

יצחק קדמן: הם לא יכולים לזוז, אז פתחו לו תיק ומה עשינו?

יצחק קדמן: מחכים לחוות דעת של קצין מבחן, ואין קצין מבחן.

איתן אקשטיין: בינתיים הוא חוזר לבית הספר.

איתן אקשטיין: הוא נהיה גיבור, חוזר לבית הספר ואי-אפשר לעשות לו כלום.

נסים זאב: רבותי, נסכם את הדברים.

נסים זאב: נצא בקריאה לממשלה לחיזוק שירותי הרווחה ולהקצאת משאבים נוספים לטיפול בילדים שמשתמשים ולהגברת החשיפה של אותם בני נוער סוחרי סמים.

נסים זאב: הוועדה קוראת להגדלת משאבי המשטרה וטיפול בבעיית השימוש והסחר בסמים באמצעות יחידות נוער חשיפה.

נסים זאב: נוכחנו לדעת שהמרכיב המרכזי הן יחידות החשיפה, ובהחלט יש מקום להגדיל אותן במספר.

לאון תמיר: יש להן מרכיב אדיר גם בהסברה.

לאון תמיר: למה?

לאון תמיר: בכל בית ספר יש אגדות על המלשין השכבתי שנתפס, אבל יש הרתעה, הם מפחדים.

לאון תמיר: פחד זה טוב, אם עושים אותו בצורה הנכונה.

לאון תמיר: היחידות האלה, כשהן עובדות, מספיק שהן היו פעם בבית ספר אחד, אז שנתיים או שלוש יש הד.

לאון תמיר: יש להן אפקט חזק מאוד.

לאון תמיר: אני יודע את זה ואני יכול להביא דוגמאות.

נסים זאב: תצא קריאה לגבי המיטות שחסרות באותם גופים שמטפלים ביחידות אשפוז.

יצחק קדמן: כדאי להעלות גם את הנושא של אלה שמתחת לגיל האחריות הפלילית – השימוש בחוק הנוער (טיפול והשגחה) – לא לחכות עד שהם יהיו בני אחריות פלילית כדי לטפל בהם.

יצחק קדמן: התופעה היא של ילדים מתחת לגיל 12 שהמשטרה, בצדק, מנועה מלטפל בהם, אבל צריך לקרוא לשימוש בחוק הנוער (טיפול והשגחה) כדי לטפל בילדים האלה לפני שהם מגיעים לגיל 12.

נסים זאב: תודה רבה לכל החברים ולכל המשתתפים.