ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 52, 2006-12-11 10:00

מיכאל נודלמן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה והתפוצות.

מיכאל נודלמן: הנושא הוא קשיים בהשגת אשרת כניסה לישראל על-ידי אסירי ציון ועולים חדשים בעבור ילדיהם וקרובי משפחתם השוהים ברוסיה ובאוקראינה.

מיכאל נודלמן: זה המשך ישיבה שקיימנו בוועדה, ובעקבותיה החלטנו להזמין את מנכ"ל משרד הפנים ואת נציג משרד החוץ, כי המצב הוא בלתי אפשרי.

מיכאל נודלמן: עושים שם מה שרוצים.

מיכאל נודלמן: לדוגמה, אתם מכירים את יולי קושרובסקי, אדם שישב שם בכלא כי הוא היה מורה לעברית, והוא יספר לכם שוב מה קרה אצלו.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

יולי קושרובסקי: הזמנתי את בתי בת 21, שהיא עובדת ולומדת וגרה במוסקבה, לבקר אצלי בארץ לעשרה ימים.

יולי קושרובסקי: היא התקשרה לקונסוליה במוסקבה ואמרו לה שהיא צריכה להביא הזמנה מישראל.

יולי קושרובסקי: כאזרח ממושמע הלכתי למשרד הפנים ורציתי לפנות עם בקשת ההזמנה, וכאשר הגעתי אמרו לי שאני צריך להירשם מראש.

יולי קושרובסקי: אמרתי שאירשם מראש, אבל נאמר לי שהתור הוא חודש לפחות.

יולי קושרובסקי: אמרתי שיש לה חופשה, היא סטודנטית, היא תאבד את האפשרות לביקור.

יולי קושרובסקי: אמרו לי שאין ברירה.

יולי קושרובסקי: הלכתי למפקדת, והיא אמרה לי: הבת שלך תלך לפקידה מסוימת.

רם בלינקוב: איפה זה היה?

יולי קושרובסקי: ברחוב שלומציון המלכה בירושלים.

יולי קושרובסקי: היא אמרה לי: מה אתה מתפרץ, אנשים מחכים חודשיים כדי להתקבל אצלנו.

יולי קושרובסקי: הסברתי לה את הנסיבות, והיא אמרה: יש פה רשימה של 13 מסמכים שאתה צריך להביא, חלק מהם אתה צריך להביא ממוסקבה, תעודת לידה שלה שתוכיח שהיא הבת שלך, אתה צריך לתרגם לעברית, לאשר אצל נוטריון, וכן להביא דרכון שלה, להביא התחייבות שלך שהיא תעזוב את הארץ ושלושה תלושי משכורת.

יולי קושרובסקי: מדובר בבת שלי, היא זכאית חוק השבות, אני אזרח ישראלי.

יולי קושרובסקי: לאחר מכן הייתי צריך להביא אישורים ממקום העבודה שלה, שהיא סטודנטית.

מרינה סולודקין: ואם אתה לא עובד לא נותנים לה אישור כניסה?

יולי קושרובסקי: אחרת לא נותנים לי אפשרות לכתוב את ההזמנה.

יולי קושרובסקי: זאת אומרת, אני צריך להביא כמה מסמכים כדי לשלוח לבת שלי הזמנה לבקר בארץ.

יולי קושרובסקי: היה לי שוק והיתה לי בושה לדבר עם הבת שלי ולומר לה שהיא צריכה להמציא מסמכים.

יוסי ביילין: זה לא ייאמן.

יוסי ביילין: זה ביקור ראשון שלה?

יולי קושרובסקי: היא היתה פה כשהיא היתה ילדה, באחת הנסיעות מטעם הסוכנות.

יולי קושרובסקי: אני חושב שמכירים אותה פה, היא כתובה באיזשהו מקום.

יולי קושרובסקי: אף פעם לא היתה שום בעיה.

יולי קושרובסקי: התקשרתי לחבר ושאלתי מה הסדר הזה.

יולי קושרובסקי: לא זכור לי שהיה תהליך כזה מסובך להזמין מישהו לארץ מברית-המועצות.

יולי קושרובסקי: הוא השיב לי שלאחרונה זה הסתבך כך.

יולי קושרובסקי: שאלתי אם האמריקנים צריכים לעשות את זה, והוא השיב שלא, הם קונים כרטיסים ובאים.

יולי קושרובסקי: שאלתי אם מישהו מאירופה צריך לעשות את זה, והוא השיב שלא, קונים כרטיסים ובאים.

יולי קושרובסקי: אז למה היחס הזה ליוצאי ברית-המועצות לשעבר?

יולי קושרובסקי: לא כל כך מובן לי מה הסיבה.

יולי קושרובסקי: אולי יש חמאס בתוך ברית-המועצות?

יולי קושרובסקי: לא, חמאס הם בארצות-הברית.

יולי קושרובסקי: כל הפיננסים באים משם.

יולי קושרובסקי: אולי יש מחבלים בברית-המועצות שבאים לפה?

יולי קושרובסקי: לא, הם באים מאירופה.

יולי קושרובסקי: אולי יש פעילים כלשהם שבאים לכאן להפגין או לשבור גדר?

יולי קושרובסקי: לא, הם באים מאירופה ומאמריקה, והם קונים כרטיס ובאים.

יולי קושרובסקי: לבת שלי הייתי צריך להסביר שאני אזרח לא רק סוג ב' אלא אזרח שאין לו אפשרות להזמין את הבת שלו לביקור של עשרה ימים.

יוסי ביילין: מה היה סוף הסיפור?

יולי קושרובסקי: יש לי חברים, בכל זאת פעלתי הרבה שנים בתנועה.

יולי קושרובסקי: התקשרתי לאחד מהם והוא פנה לשגריר והשגריר סידר את העניין.

יולי קושרובסקי: אחרת היא היתה מחכה חודשיים ולא היתה מבקרת פה.

ולדימיר זברסקי: אני מומחה באורתופדיה, עובד באחד מבתי-החולים במרכז.

ולדימיר זברסקי: אני לא עולה חדש, אני 15 שנה בארץ, עם משפחה, עם ילדים.

ולדימיר זברסקי: המשפחה של אשתי גרה באוקראינה וחמותי ביקרה כמה פעמים בישראל.

ולדימיר זברסקי: לרגל שמחה משפחתית, 25 שנות נישואים במשפחתי, הזמנו גם את אח של אשתי.

ולדימיר זברסקי: הגשתי בקשה ב-26 באוקטובר למשרד הפנים בפתח-תקווה, להזמין את חמותי ואת אח של אשתי.

ולדימיר זברסקי: כעבור שבוע קיבלתי תשובה ממשרד הפנים שלא מאשרים כניסה לארץ לאח של אשתי ומאשרים לחמותי, כי היא היתה פה ואף פעם לא היתה בעיה עם היציאה שלה מישראל לאוקראינה.

יוסי ביילין: ולא הסבירו למה?

ולדימיר זברסקי: רציתי שיסבירו לי מה הנימוקים של משרד הפנים בפתח-תקווה.

ולדימיר זברסקי: פניתי למנהלת לשכת הסניף בפתח-תקווה, הגברת איריס, והיא אמרה לי שקיים חשש שהוא יישאר בארץ, ובעקבות זה הם מבקשים ערבות של 15,000 שקלים לשנה, וכאשר הוא יעזוב את הארץ אני אקבל את הכסף בחזרה.

ולדימיר זברסקי: רציתי לדעת על מה מבוסס החשש הזה.

ולדימיר זברסקי: הוא אף פעם לא היה בארץ, בן 40, נשוי עם שני ילדים, עם דירה ועבודה באוקראינה.

ולדימיר זברסקי: מכיוון שלא הסבירו לי, פניתי למינהל האוכלוסין עם מכתב למר ששי קציר, מנהל מינהל אוכלוסין, וקיבלתי מכתב מדגנית, הפקידה בלשכתו, שאני יכול לגשת למשרד הפנים בפתח-תקווה ולהקטין או לבטל את סכום הערבות.

ולדימיר זברסקי: אני רוצה לציין שחמותי היא אישה קשישה בת 70, יש לה קושי לסחוב מזוודות וגיסי היה גם מלווה שלה בביקור.

ולדימיר זברסקי: אני רוצה לציין שהזמנתי אותם ל-29 בדצמבר בשביל אירוע משפחתי לחודש ימים בסך הכול.

ולדימיר זברסקי: קיבלתי תשובה מאדון ששי קציר שאני יכול להקטין את סכום הערבות.

ולדימיר זברסקי: הלכתי שוב למשרד הפנים בפתח-תקווה, שוב אמרו לי שאני צריך להגיש בקשה.

ולדימיר זברסקי: הגשתי בקשה להקטנת הסכום או לביטול הסכום.

מיכאל נודלמן: איפה אתה גר?

ולדימיר זברסקי: אני גר בפתח-תקווה.

מיכאל נודלמן: מי שגר בפתח-תקווה צריך לנסוע לירושלים ולכל מיני מקומות.

ולדימיר זברסקי: לא נסעתי, שלחתי פקסים לירושלים לרמות יותר גבוהות של פקידים.

ולדימיר זברסקי: קיבלתי תשובה ממינהל האוכלוסין שאני זכאי לגשת ללשכה ולהקטין את הסכום.

ולדימיר זברסקי: הגשתי שוב בקשה ועכשיו המסמכים נמצאים בירושלים אצל מר ששי קציר, שהוא דן בהם.

ולדימיר זברסקי: ביקשתי לעשות את זה בדחיפות, כי אין שום טעם שהוא יבוא לארץ אחרי 29 בדצמבר.

ולדימיר זברסקי: פרט לזה, אני אזרח ישראל, 15 שנה בארץ, אני עכשיו בדרכי למילואים, שירתי במילואים בלבנון, בעזה, בשכם, בג'נין, הבן שלי סרן במדינת ישראל – האם הוא לא יכול להזמין את הדוד שלו לביקור קצר?

ולדימיר זברסקי: אם יש חשש, בבקשה, שייתנו לי נתונים למה קיים חשש כזה או אחר ואז אקבל את זה או לא אקבל.

מיכאל נודלמן: מחבלים באים לפה ואין חשש, אצלך יש חשש כי אתה עולה חדש.

ולדימיר זברסקי: אני לא עולה חדש.

ולדימיר זברסקי: הרבה צברים לא עברו מה שאני עברתי בארץ ב-15 השנים שאני פה.

ולדימיר זברסקי: אם צריך לשלם סכום מסוים כערבות, אם קיים חשש שהאח של אשתי יישאר פה, יכולנו להזמין אותו הרבה לפני.

ולדימיר זברסקי: אנחנו 15 שנים בארץ.

יוסי ביילין: הוא זכאי לפי חוק השבות?

ולדימיר זברסקי: לא.

סופה לנדבר: אבל כדי לבקר את המשפחה הוא לא צריך להיות זכאי.

מיכאל נודלמן: אצלי יש מכתב של אישה שהיא לא זכאית, בת 58, אחותה של אזרחית ישראל ששלושה ילדים שלה משרתים בצבא, ולא נותנים לה אשרה להיכנס לישראל.

מיכאל נודלמן: זה מרגיז מאוד, זה יחס בלתי אפשרי.

מיכאל נודלמן: מכל מדינה באירופה יכולים להיכנס בלי ויזה, בלי שום דבר, רק מאוקראינה אסור.

מיכאל נודלמן: האם ביקרתם חברים באוקראינה?

מיכאל נודלמן: זאת מדינה עם תרבות לא פחות מאשר פה.

סופה לנדבר: הם מתפתחים בצורה כזאת שהם לא צריכים לרדת מאוקראינה לישראל.

מיכאל נודלמן: אדם נמצא פה 15 שנים, הוא משרת בצבא, הבן שלו משרת בצבא.

מיכאל נודלמן: אתם מבינים מה עשיתם פה, מה מתברר פה?

מיכאל נודלמן: אתם חושבים שזה יכול להמשיך כך הלאה?

מיכאל נודלמן: זה לא יהיה כך.

מרינה סולודקין: הזמנתי את מר זברסקי, לאחר שקיבלתי פנייה ממנו.

מרינה סולודקין: ביקשתי ממנו להגיע לכאן, כדי שתסתכלו בעיניים של אדם שהמערכות במדינת ישראל פוגעות בו ומשפילות אותו.

מרינה סולודקין: מכיוון שמר זברסקי בדרך למילואים, הייתי צריכה לפנות לשלטונות הצבא שייתנו לו אישור להגיע לכאן, והצבא החליטו שכדאי ללכת ולדווח בוועדת עלייה וקליטה בנושא הזה.

מיכאל נודלמן: הוא קיבל אישור?

ולדימיר זברסקי: כן, קיבלתי אישור.

ולדימיר זברסקי: אני בדרך למילואים.

מרינה סולודקין: יש לי עוד פניות, אבל האנשים האלה כבר שילמו את הערבות ואמרו שהם לא רוצים לראות את האנשים שעשו את ההסדר הזה.

מרינה סולודקין: יש לי פנייה ממר פינסקי, שהוא פנסיונר, וביקשו ממנו 15,000 שקלים בגלל שהוא רוצה לראות את חברה שלו מילדות, שהיא בת 64, והזמין אותה להגיע לכאן.

מרינה סולודקין: אז הוא שילם 15,000 שקלים והוא פנה אלי לשאול איך קורה שהוא מקבל 2,000 שקלים בחודש והוא צריך לתת ערבות 15,000 שקלים.

מרינה סולודקין: הוא פנה לחברים ולשכנים וביקש כסף, כי הוא לא רצה להגיד לחברה שלו שמדינת ישראל רוצה ערבות.

מיכאל נודלמן: מנכ"ל משרד הפנים, מאיזו מדינה אחרת צריך לשלם ערבות, פרט לאוקראינה, רוסיה וחבר העמים?

מיכאל נודלמן: האם יש מדינות אחרות שמבקשים מהן ערבות?

רם בלינקוב: תיכף נשמע מאדון קציר.

מרינה סולודקין: זו ישיבה שנייה בנושא, ומה שאנחנו רואים ומרגישים הוא שיש גם השפלות וגם אפליה.

מרינה סולודקין: אני זוכרת בשנים 1998-1996, שמר סוויסה ממפלגת ש"ס היה שר הפנים, ובזמן הזה הערבות היתה 7,000 שקלים ואנחנו ביטלנו אותה.

מרינה סולודקין: וכאשר אמרנו למר סוויסה שהציבור שאנחנו מייצגים הוא ציבור עני, ו-7,000 שקלים זה הרבה כסף, הוא לא הבין אותנו, זה היה צחוק.

מרינה סולודקין: ראינו את הפער במנטליות.

מיכאל נודלמן: ברוב המדינות לא מבקשים ערבות, פה מבקשים ערבות.

מיכאל נודלמן: זה לא פער, זה משהו אחר.

מרינה סולודקין: אנחנו רוצים לשאול על סמך מה עוד פעם החלטתם לקחת ערבות מאנשים, ומאיפה הסכום הזה, 15,000 שקלים.

מרינה סולודקין: שמעתם שאנשים שמגיעים מברית-המועצות הם אנשים שדווקא משתכרים 30% פחות.

מרינה סולודקין: אם אתם רוצים להילחם בכך שאנשים לא עוזבים את הארץ, יש דרכים אחרות.

מרינה סולודקין: יש משטרת הגירה, יש בתי-משפט, ואנחנו בצד שלכם.

מרינה סולודקין: אבל כשהיו 300,000 עובדים זרים ומחצית בלתי חוקיים, לא הייתם כל כך החלטיים מה לעשות אתם.

מרינה סולודקין: רואים את היחס המשפיל.

מרינה סולודקין: אני חושבת שזה לא חכם, בגלל שבוודאי שאנחנו אנשים מאוד עדינים, אבל לזרוק את הקריאה שרק בנו פוגעים – בציבור הזה תהיה מחאה כמו שלא היתה אף פעם.

מרינה סולודקין: כמו שאמר מר זברסקי, להיות במילואים ובקרבי אנחנו נחשבים, אבל לצורך זכויות לא.

מרינה סולודקין: זאת לא רק התנשאות, זאת טיפשות, ואתם יוצרים תנאים של מחאה עממית ואני לא מבינה למה.

מרינה סולודקין: תודה.

סופה לנדבר: מרינה אמרה שאנחנו עדינות, ואנחנו עדינות עד כאן.

סופה לנדבר: אני רוצה לדעת מי חתום על ההחלטה הזאת, מתי חתם, למה היתה ההחלטה הזאת ומי יהיה אחראי לבטל את ההחלטה הזאת.

סופה לנדבר: ואם אתם לא תבטלו את ההחלטה הזאת, אנחנו לא נרים יד בתקציב של משרד הפנים.

סופה לנדבר: אם יש סנקציות נגדנו, יהיו סנקציות נגדכם.

סופה לנדבר: אני מתביישת לראות את יולי קושרובסקי.

סופה לנדבר: אם אתם לא מכירים את ההיסטוריה שלו, מדינה שלמה מכירה את ההיסטוריה הזאת.

סופה לנדבר: אם הוא צריך לעבור את ההשפלה הזאת, אוי ואבוי לכל המדינה הזאת.

סופה לנדבר: מרינה מקבלת מכתבים, יושב-ראש הוועדה מקבל מכתבים, אני מקבלת מכתבים, יותר אנחנו לא מסכימים.

סופה לנדבר: זה לא משנה אם זה 15,000 שקלים או חמישה שקלים, מה פתאום ערבות?

סופה לנדבר: אם למדינות אחרות אין ערבות, למה למדינות חבר העמים יש ערבות?

סופה לנדבר: אנחנו לא מסכימים לדבר הזה.

סופה לנדבר: אתם צריכים לעשות את הדברים שמותר לעשות.

סופה לנדבר: אנחנו לא עלייה של אנשים שמקבלים את זה.

סופה לנדבר: אני לא רוצה לדבר על ולדימיר זברסקי.

סופה לנדבר: אם הוא בדרך למילואים, לסחוב אותו בדרך לכנסת זאת בושה למדינת ישראל.

סופה לנדבר: עכשיו אנחנו בזמן שצריך לאשר את התקציב, ואם אתם עושים סנקציות גם אנחנו כבר למדנו לעשות סנקציות.

סופה לנדבר: אני חושבת שיצטרפו אלינו המון חברי כנסת שלא יסכימו להצביע בעבור התקציב, ואז אני רוצה לראות מה יקרה אם לא תקבלו משכורת.

מיכאל נודלמן: בוועדת הכספים זה לא יעבור.

סופה לנדבר: אני לא רוצה להיות אישה רעה, אבל אתם מכריחים אותנו להתנהג בצורה של ברברים.

יוסי ביילין: לא הייתי בישיבה הראשונה.

יוסי ביילין: אם הייתי קורא על זה בעיתון, לא הייתי מאמין שיש דבר כזה, הייתי בטוח שמישהו מרמה.

יוסי ביילין: זה לא עניין של זכויות של העולים ולא זה שהם שירתו בצה"ל או סבלו או קופחו.

יוסי ביילין: זה בכלל לא קשור בזה.

יוסי ביילין: מדובר כאן בדבר מטורף.

יוסי ביילין: אם לי היו אומרים ב-1988 שדבר כזה יהיה, הייתי אומר שזה לא יכול להיות.

יוסי ביילין: כל הסיפור היה הפוך.

יוסי ביילין: אנחנו אלה שיכולים למנוע מאדם אחד מברית-המועצות לבוא לכאן?

יוסי ביילין: מה, יצאנו מדעתנו?

יוסי ביילין: לכן זה לא עניין של סנקציות.

יוסי ביילין: אני כראש מפלגה באופוזיציה לא יכול לאיים שאני לא אצביע בעד התקציב, כי ממילא אני אצביע נגד התקציב הזה, וזאת לא הבעיה של המשכורת של רם בלינקוב.

יוסי ביילין: כיוון שאני לא מעריך שהמערכת מטומטמת, אני צריך הסבר טוב למה הדבר הזה קורה ואיך אנחנו יכולים למנוע את זה.

יוסי ביילין: אנחנו לא נאפשר שזה יקרה, זה לא יימשך כך.

יוסי ביילין: אני אומר באחריות, בלי לאיים לא בהפגנה ולא בתקציב, שזה לא יהיה, אלא אם כן יש לממשלה – ואני מקווה שיש לה, כי אני לא חושב שהיא יצאה מדעתה – הסבר מצוין מדוע יולי קושרובסקי וכל אחד אחר צריך ללכת דרך המסלול המטורף הזה כדי שקרוביו יגיעו ארצה.

יוסי ביילין: עד לרגע הזה אני לא מעלה בדעתי איזה הסבר נקבל כאן בעוד שנייה, ואני מלא מתח לקראת הרגע הזה.

מיכאל נודלמן: אני פונה למשרד החוץ, איך זה יכול להיות שיהודייה באה לקונסוליה ומבקשת ויזה, ועושים לה דבר כמו שיולי סיפר?

מיכאל נודלמן: איך זה יכול להיות?

מיכאל נודלמן: ביקרתי באוקראינה, רוב האנשים היהודים שיש להם פה אבא ואימא אומרים: למה בכל פעם שאנחנו רוצים לבקר את ההורים שלנו בארץ אנחנו צריכים לנסוע קילומטרים כדי לקבל ויזה?

מיכאל נודלמן: אוקראינה נותנת ויזה לחמש שנים, למה אתם לא יכולים לתת ויזה לחמש שנים ליהודים שיש להם זכות עלייה?

מיכאל נודלמן: למה הם צריכים כל הזמן לעמוד בתור בשגרירות בקונסוליה?

מרינה סולודקין: כשהייתי במוסקבה יחד עם ראש הממשלה, הורים של חיילים שאלו את ראש הממשלה למה הם צריכים כל פעם מחדש ויזה כדי לבקר את החיילים.

רם בלינקוב: אני רוצה להתנצל בפני שני אנשים, יולי קושרובסקי וולדימיר זברסקי, על איך שאתם מרגישים.

מיכאל נודלמן: גם אני מרגיש כך, לא רק שניהם.

מיכאל נודלמן: מיליון אנשים מרגישים כך.

רם בלינקוב: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם שמת לב אבל שם המשפחה שלי הוא בלינקוב.

רם בלינקוב: זה שם מבלרוס.

רם בלינקוב: לא שיהודים אחרים לא מדברים אלי, אבל זה מדבר אלי יותר.

רם בלינקוב: מה שנשמע פה הוא לא בסדר, אין לי הסבר לזה, אני לא יכול לתת לזה הסבר, בטח לא בעניין בחורה שבכלל זכאית מכוח חוק השבות.

רם בלינקוב: שום הסבר לא יכול להיות למה שולדימיר זברסקי חווה.

רם בלינקוב: אני מבקש שששי קציר יציג לנו את הדברים, אבל אני מבקש שיינתן לנו פרק זמן לא ארוך ונבוא לכאן עם דיווח על שינויים שאנחנו מתכוונים לעשות.

סופה לנדבר: אני מאוד מכבדת אותך.

סופה לנדבר: אם אנחנו מקבלים כל כך הרבה מכתבים, נכון שיולי וולדימיר הגיעו לכאן, אבל יש עוד אנשים שלא הזמנו אותם ויש כאן סבל.

סופה לנדבר: אני מבקשת שנעשה את זה לפני התקציב.

רם בלינקוב: אני לא אדם פוליטי ולכן כל מה שאמרת בנושא התקציב לא מדבר אלי.

רם בלינקוב: את יכולה לעשות איזה סנקציות שאתם רוצים.

רם בלינקוב: לי יש המדיניות של המשרד.

סופה לנדבר: אלי גם לא מדבר שעושים עם אנשים מה שרוצים.

רם בלינקוב: צריך לסדר את זה גם אם תצביעי בעד התקציב וגם אם תצביעי נגד התקציב וגם אם לא תצביעי בכלל.

סופה לנדבר: אתה אדם לא פוליטי, אל תדבר אלי בצורה פוליטית.

רם בלינקוב: אני אפילו לא יודע אם את מהקואליציה או מהאופוזיציה.

רם בלינקוב: אנחנו נחזור לוועדה בתוך פרק זמן לא ארוך, שנסכם עליו פה, ונדווח לכם על רפורמה ועל בחינה עצמית של הנהלים האלה על-מנת שמקרה כזה לא יקרה יותר.

רם בלינקוב: ברור לכם ששני המקרים לא דומים ולא מדובר באותה התנהלות, כי עם כל הכאב עדיין יש נתונים שמארצות חבר העמים לשעבר, כמות אלה שנותרו בארץ מעבר לזמן שהאשרה התירה להם היא גבוהה יותר מאשר הרבה ארצות אחרות.

סופה לנדבר: אז תסלקו אותם.

רם בלינקוב: הם לא הולכים ברחוב וכתוב עליהם "אין לי אשרה", זה לא עובד כך.

רם בלינקוב: אלה אנשים שנראים כמוך וכמוני.

רם בלינקוב: לכן כן יש מקום לנהוג במדיניות שונה כלפי אוכלוסייה כזאת או אחרת.

רם בלינקוב: היא בטח לא יכולה להיות אתנית, היא לא יכולה להיות גיאוגרפית, אלא היא צריכה להיות שוויונית.

מיכאל נודלמן: 50 מיליון איש שנמצאים שם לא יכולים להיות קורבנות ל-7,000 אנשים שאתם חושבים שהם לא בסדר.

רם בלינקוב: לכן הצעתי לכם שנבוא בעוד זמן לא רב ונראה לכם איך אנחנו משנים את המצב.

סופה לנדבר: מתי היתה ההחלטה לקחת מהאנשים שיק ערבות של 15,000 שקלים?

ששי קציר: ההחלטה עודכנה לפני שנתיים על-ידי השר דאז פורז.

מיכאל נודלמן: אני מבקש להימנע מבקשת 13 מסמכים.

מיכאל נודלמן: אפשר לעשות את זה בצורה אחרת.

רם בלינקוב: 13 מסמכים זה לא סביר.

אלכס כץ: אני מנהל חטיבת עלייה בסוכנות.

אלכס כץ: חזרתי כראש משלחת הסוכנות היהודית באוקראינה.

אלכס כץ: אנחנו ערים לכל הסוגיות שעולות כאן, והדברים הם לא שחור-לבן.

אלכס כץ: אני אתייחס לסוגיית עידוד עלייה.

אלכס כץ: היום אנחנו נלחמים על כל עולה, להביא אותו לארץ.

אלכס כץ: דווקא היו לי כמה מפגשים עם ידידי ששי קציר שאכן הקלו, אבל נקודתית ולא ברמת המדיניות.

אלכס כץ: זאת לא הכוונה.

אלכס כץ: הנקודה היא שכל אלה שהם זכאי חוק השבות או תיקונו חייבים לקבל את הדרך, אסור בכלל להתעסק עם הנושא הזה, כי הנזק הוא בלתי הפיך לנו מבחינת הקהילה בתפוצות.

אלכס כץ: התמודדנו קשה מאוד בחמש השנים האחרונות עם ההגירה לגרמניה.

אלכס כץ: אם אתה עובר לגרמניה, יש בדרך כל מיני תהליכים שאני אפילו לא רוצה להעלות אותם.

אלכס כץ: יש יהודים שהיגרו לגרמניה מסיבות כאלה ואחרות.

אלכס כץ: הנזק הזה של ביקורי משפחה שלא יכולים להגיע לארץ – ואני מדבר על זכאים – משפיע גם על היהודים בתפוצות לנסוע לגרמניה ולא לישראל.

אלכס כץ: אנחנו היום מתמודדים עם עידוד עלייה, ואני לא צריך להגיד לכם מה קורה.

מרינה סולודקין: זה קפקא, שלגרמניה יותר קל להגיע.

אלכס כץ: אנחנו יוצאים כעת במסע אדיר ונקיים יום עיון עם השדולה כדי לראות איך אנחנו מגבירים את העלייה.

אלכס כץ: הבוקר קיבלתי SMS מבחורה שעלתה מאוקראינה, היא היתה מדריכה במועדון הנוער, יהודיה על-פי תיקון חוק השבות 4א, זאת אומרת אביה יהודי ולא האימא.

אלכס כץ: היא הגיעה לארץ, וכבר שבועיים היא מבקשת ממני לפעול שאימא שלה תגיע לארץ.

אלכס כץ: מדובר פה בדיני נפשות.

אלכס כץ: אני מבקש שברפורמה הזאת שמשרד הפנים הולך אליה, שהוא יזמן אותנו לדיון להמלצה כדי שנוכל להציג כמה מקרים שאולי יקלו עליכם בחשיפת התופעות איזו החלטה לקבל.

מיכאל נודלמן: בנושא של ויזות לאלה שיש להם זכות לעלות לא צריכות להיות בעיות.

מיכאל נודלמן: אדם בא, הוא צריך לקבל ויזה, ולא רק לפעם אחת אלא לחמש שנים.

מיכאל נודלמן: הוא יהודי והוא נשאר יהודי כל החיים.

מיכאל נודלמן: מדובר במרחקים גדולים, צריך לנסוע לילה שלם ויש תור.

מיכאל נודלמן: זה דבר מובן, ואני לא מבין איך יכול להיות אחרת.

מיכאל נודלמן: דבר שני, לסגור את העניין עם הניירות האלה.

מיכאל נודלמן: יש לי הצעה, אם אתם רוצים לדעת לאן מגיע האדם, הוא צריך להגיע לעורך-דין או לנוטריון שייתן לו אישור שהוא אזרח ישראל והוא מבקש שידידים שלו יבואו לארץ, ואת האישור לשלוח לקונסוליה או למקום אחר שתרצו.

מיכאל נודלמן: דבר אחרון, תפסיקו עם הערבות הזאת, אנחנו במדינה מתוקנת.

מיכאל נודלמן: איזו ערבות אזרח ישראלי צריך לתת כדי להביא לפה חבר שלו או קרוב שלו?

מיכאל נודלמן: זה בלתי אפשרי, זה בלתי מובן.

סופה לנדבר: אם אנחנו נוסעים לאמריקה אנחנו גם צריכים היום ערבות?

מיכאל נודלמן: שום דבר.

אלכס כץ: הלוואי והם יישארו בארץ.

מרינה סולודקין: בשבוע הבא יהיה דיון בוועדת הפנים, ביוזמתי, כי זאת מחלה מדבקת.

מרינה סולודקין: יהודים מארצות-הברית שחיים כאן ויש להם רשיון ב1 לעבוד, אם הם לא הופכים לאזרחים ישראלים מבקשים מהם לבטל את ב1.

מרינה סולודקין: נדבר בוועדת הפנים בשבוע הבא על השאלה מי החליט, למה החליט, ולמי יהודים מארצות-הברית מפריעים בארץ אם הם עובדים בהיי-טק.

מרינה סולודקין: יש דברים שאנחנו לא מבינים.

מרינה סולודקין: זה סוף הציונות.

מרינה סולודקין: פקידים בכירים במשרד בנאמנות של שר עושים מה שהם רוצים.

מיכאל נודלמן: מה שעושה משרד הפנים זה בלתי נסבל.

מיכאל נודלמן: אתם עושים אפליה.

מיכאל נודלמן: אתם לא עושים את זה ל-10 אנשים או ל-10,000 אנשים, אתם עושים את זה למיליון ו-200,000 אנשים.

מיכאל נודלמן: כל אזרח, אפילו אם הוא לא מרגיש את זה, הוא מבין כי אנחנו מדברים אחד עם השני, אנחנו מבינים מה קורה פה.

מיכאל נודלמן: אנחנו מבקשים שתהיו חכמים וגמישים ומה שביקשנו תעשו, כי אנחנו לא יכולים לסבול דברים כאלה.

מיכאל נודלמן: אני לא מדבר על יולי, זה בלתי אפשרי מה שעשו לו, אבל אם הוא מקבל מכות כאלה, מה אפשר להגיד על איש פשוט, שלא יודעים מי הוא?

מיכאל נודלמן: אחותה של הגברת, שעשר שנים גרה בארץ ושלושה בנים שלה משרתים בצבא והיא מזמינה מסן-פטרבורג את אחותה בגיל 58, ושם נשארים שני בנים ובת וארבעה נכדים, איך אתם חושבים שהיא נשארת פה?

מיכאל נודלמן: יש פה מכתב ממשרד החוץ, מהקונסוליה.

מיכאל נודלמן: יושבים אנשים שלא חושבים, שעובדים כמו רובוט.

מיכאל נודלמן: אי-אפשר כך, אנחנו מאבדים את המדינה.

מיכאל נודלמן: איזו תמונה יש לנו על המדינה בחוץ?

מיכאל נודלמן: הזמנתי לפה לשבוע האקדמיה הלאומית את יושב-ראש מרכז דרומי מאוקראינה.

מיכאל נודלמן: הזמנתי מכספי שני חדרים במלון הכי טוב באילת.

מיכאל נודלמן: הוא בא עם אשתו, הנשים שלנו הסתובבו שם.

מיכאל נודלמן: הוא היה בהלם ממה שהוא ראה.

מיכאל נודלמן: כל שבוע אני מקבל טלפון מהבעל ומהאישה שלו.

מיכאל נודלמן: עד היום הם מספרים לי כמה טוב היה בישראל.

מיכאל נודלמן: הם מספרים לכל האנשים שהם פוגשים באוקראינה, הם צילמו 100 תמונות כדי להראות לאנשים שישראל היא מדינה יפה, מדינה טובה, ואנשים חיים פה טוב.

מיכאל נודלמן: כך צריך להיות.

מיכאל נודלמן: איזו הרגשה יש לאדם שלא נותנים לו בגיל 58 להיכנס לארץ?

מיכאל נודלמן: האם פוחדים שהיא תהיה זונה בת 58?

מיכאל נודלמן: האם היא תישאר פה כדי לעבוד?

מיכאל נודלמן: וזה לא מקרה יחיד.

מרינה סולודקין: בקונסוליה שואלים אם הם באים לעבוד בזנות.

ששי קציר: ראשית, מי שזכאי שבות מקבל אשרה רב-פעמית, ואין שום הגבלה שייכנס לישראל.

ששי קציר: אבל יש תנאי שצריך לבדוק שהוא זכאי שבות.

סופה לנדבר: כאשר הוא צריך להגיע כאורח?

ששי קציר: אני לא מכיר את המקרה, אני מוכן לבדוק.

ששי קציר: אם אנחנו יודעים שהוא זכאי שבות, הוא מקבל אשרה רב-פעמית.

חנן אחיטוב: הם נעזרים בנו.

חנן אחיטוב: הם שולחים אלינו אנשים ואנחנו בודקים את המסמכים ואומרים אם הוא זכאי בפני עצמו או לא.

ששי קציר: אם הוא זכאי, אין שום בעיה, הוא יכול להיכנס בכל עת.

ששי קציר: לא מגבילים אותו.

ששי קציר: אנחנו בהחלט נעזרים בלשכת הקשר בנושא הזה.

יוסי ביילין: הם יכולים להזמין אותו ללא ערבות?

ששי קציר: לא צריך.

ששי קציר: ברגע שקיבלתי אישור שהוא אכן זכאי שבות, הוא מקבל אשרה רב-פעמית והוא נכנס לישראל מתי שהוא רוצה.

מיכאל נודלמן: יש לו ויזה לכל החיים?

ששי קציר: נדמה לי לחמש שנים.

מרינה סולודקין: יש שם מיליון איש זכאי חוק השבות, ואין לכם כוח אדם.

מיכאל נודלמן: ביקרתי באוקראינה בשנה שעברה, עם היושב-ראש הקודם, ועלו שאלות רבות בנושא זה.

מיכאל נודלמן: יהודים חיים פה והבנים שם, והם מבקשים מאתנו לעשות משהו שכל פעם הם לא יצטרכו לנסוע לקייב כדי לקבל ויזה.

ששי קציר: אני עומד מאחורי דברי, וזה הסיכום שלנו עם הקונסוליות.

ששי קציר: מי שזכאי שבות מקבל אשרה רב-פעמית.

ששי קציר: אפשר לבדוק אותנו בעניין הזה.

חנן אחיטוב: אנחנו עושים את זה רק ברגע שפונים אלינו.

חנן אחיטוב: אנחנו לא יוזמים את הדברים האלה.

חנן אחיטוב: ברגע שהקונסול של משרד החוץ פונה אלינו, עם אותם המסמכים, אנחנו בודקים אותם.

יולי קושרובסקי: אבל לא תמיד פונים.

חנן אחיטוב: לא יכולים.

ששי קציר: מי שפונה אלינו ואומר שהוא זכאי שבות, אנחנו בודקים.

מיכאל נודלמן: אני, לדוגמה, לא זכאי לחיות באוסטרליה, אני לא זכאי לחיות בארצות-הברית, אבל יש לי ויזה לעשר שנים לאוסטרליה ויש לי ויזה לעשר שנים לארצות-הברית.

מיכאל נודלמן: למה שם נותנים ופה זה כל כך מסובך?

ששי קציר: הערבות היא בשום פנים ואופן לא סנקציה.

ששי קציר: כמדינה יש לנו הסכמי אשרות עם מדינות ברחבי העולם.

ששי קציר: מדי פעם אנחנו מקיימים דיונים עם משרד החוץ בשאלה עם אילו מדינות יכולים להרחיב את הסכמי האשרות.

ששי קציר: לאחרונה עסקנו בנושא מול ממשלת רומניה ולא השלמנו את המהלך.

ששי קציר: אבל אחד הפרמטרים שאנחנו בודקים, מעבר לקשרים המדיניים וכו', הוא האם לאותם אזרחים שמגיעים יש נטייה להשתקעות כאן.

ששי קציר: מתוך הנתונים שלנו, מדינות אפריקה ומדינות מזרח אירופה וברית-המועצות לשעבר, במיוחד אוקראינה, רוסיה ומולדובה, אלה מדינות שיש אלפי אנשים שבאים מהן ונשארים כאן בסופו של דבר, וזה מחייב אותנו לנקוט בצעד כלשהו.

ששי קציר: האלטרנטיבה היא, שכאשר יש בקשה אלינו אנחנו בודקים אם יש קרבת משפחה או חברים ואנחנו בודקים במערכת שלנו אם האנשים האלה היו בעבר בארץ.

ששי קציר: מי שהיה בארץ ולא היתה בעיה אתו, הוא יצא במועד, אין לו בעיה לקבל אשרה חזרה.

ששי קציר: אפשר לבדוק אותי בעניין הזה.

יוסי ביילין: ואז אין ערבות?

ששי קציר: אין ערבות.

ששי קציר: לישיבה הבאה אני אביא נתון מה היחס של בקשת הערבות, ואתם תראו שהיחס הוא קטן אל מול הבקשות שמגישים לנו.

ששי קציר: מי שלא היתה אתו בעיה והוא רוצה להיכנס בפעם השנייה, הוא מקבל אשרה ונכנס, ולא משנה מאיזו מדינה.

ששי קציר: מי ששהה שלא כחוק במדינת ישראל, יש אנשים ששהו תקופה לא ארוכה, אנחנו לא מאשרים להם להיכנס.

ששי קציר: הנושא הזה עלה בממשלה וניסינו להגיע לסידורים מול אוכלוסייה שבאה.

מיכאל נודלמן: אנשים צריכים לדעת איזה עונש הם יקבלו אם הם לא עוזבים את ישראל בזמן.

מיכאל נודלמן: אתם אחראים לזה, אתם אשמים.

ששי קציר: בעבר היה קנס של שירות יתר, והדבר הזה הוסר.

ששי קציר: אין קנס.

מיכאל נודלמן: לא נותנים להיכנס למדינה.

ששי קציר: כאשר מישהו בודק מסמכים, והוא רואה שיש חשש להשתקעות, האלטרנטיבה היא להגיד: אני לא מונע את הכניסה שלך, אבל אני מבקש שתשלם ערבות על-מנת להבטיח את יציאתו של האדם.

ששי קציר: זה לא אוטומטי, זה רק כאשר יש חשש להשתקעות.

סופה לנדבר: מה זה "יש חשש"?

ששי קציר: הדבר הזה נבנה מתוך הניסיון הנצבר שלנו.

ששי קציר: הייתי שמח מאוד שלא היתה פה תופעה של שוהים בלתי חוקיים ובכלל היו הסכמי אשרות עם המדינות האלה וכולם היו נכנסים.

ששי קציר: זה הדבר הכי קל לנו.

מיכאל נודלמן: אנחנו לא מדברים על כולם, אנחנו מדברים על קרובי משפחה, ידידים של אזרחי ישראל.

מיכאל נודלמן: "כולם" זה תיירות.

מרינה סולודקין: לערבב חוק השבות עם אפריקנים זה בסדר.

ששי קציר: לפני שנה וחצי היה דיון בממשלה, שביקשו מאתנו לבדוק דרכים איך לאפשר למבקרים מרוסיה להיכנס לכאן.

ששי קציר: אפילו היתה החלטת ממשלה, ואנחנו יצאנו לרוסיה, צוות מכמה משרדים.

ששי קציר: ההחלטה היתה שאנשי עסקים יוכלו לקבל ויזה רב-פעמית.

ששי קציר: אנשים שביקרו באירופה או בארצות-הברית וקיבלו אשרה יוכלו לקבל גם מאתנו אשרה לשתי כניסות למהלך של שלוש שנים, זאת אומרת בודקים אצלו בדרכון ואז נותנים אשרה שפעמיים אפשר להיכנס למדינה.

ששי קציר: היו סידורים נוספים שקשורים לקונסוליה, סידורים של הגשת הבקשות על-מנת להקל על האנשים.

ששי קציר: זאת היתה ההחלטה, ואנחנו עומדים בהחלטה הזאת.

ששי קציר: אם משרד החוץ ירצה לעדכן, הוא יעדכן.

ששי קציר: אבל גם בדיון שהיה בממשלה עלו כל הנושאים שעלו פה – הנושא של הבקשה לערבות ועל כך שאנחנו מבקשים מסמכים כדי לוודא שאין חשש להשתקעות – ובסופו של דבר התקבלה אותה החלטה.

סופה לנדבר: בשביל מה נסעתם לרוסיה?

סופה לנדבר: מה מצאתם שם?

ששי קציר: שם דובר גם על סידורים פיסיים לקבלה של האנשים שם וגם על סידורים טכנולוגיים, ויצאנו כדי לראות את הדברים האלה והגענו לכמה סיכומים.

מרינה סולודקין: אחרי הסיכומים האלה קושרובסקי לא קיבל אישור.

ששי קציר: יש לי סמכות להוריד גם מסכום הערבות.

ששי קציר: לפי מה שאמרת, זה הדבר שקרה פה.

ששי קציר: על כל העניין של ההתנהלות שציינת פה, זה בהחלט דבר שצריך לבדוק איך היתה ההתנהלות.

ראובן ריבלין: מה מגבלות הסמכות?

ולדימיר זברסקי: אין לי שום טענות להתנהלות של המקרה, הכול פעל לפי תקנות של משרד הפנים מ-1.8.2005, וכל מי שיודע לקרוא עברית, ואני ברוך השם יודע, יכול לקרוא את הכתוב: "יש לדרוש ערבות ממבקר ממי שמזמין בתנאי שהוא לא היה בארץ ולא עזב אותה בזמן ויש חשש להשתקעות".

ראובן ריבלין: זה מספיק שיש חשש, זה לא חשוב אם יש בסיס או אין בסיס.

ולדימיר זברסקי: אני רוצה לדעת מה הקריטריונים לחשש.

ולדימיר זברסקי: כל אדם עם היגיון פשוט יכול לשאול מה הקריטריונים לחשש.

ולדימיר זברסקי: הוא לא היה בארץ, כל המסמכים מוכיחים שהוא אדם נשוי, עם שני ילדים, עם מקום עבודה, שהביקור שלו בארץ הוא לחודש ימים.

ולדימיר זברסקי: עם המשכרת שלי, אם אני רוצה שהוא יישאר בארץ אני יכול לעשות ערבות של 30,000 שקלים.

ולדימיר זברסקי: מי שרוצה שהאדם יישאר פה, ישלם גם 40,000 שקלים לערבות.

ראובן ריבלין: הבעיה שהתעוררה בפעם הקודמת היא, שאם בתו של קושרובסקי היתה רוצה לעלות לארץ לפי חוק השבות, היא יכולה לבוא, אבל כתיירת היא לא יכולה לבוא.

ראובן ריבלין: לא האמנו למשמע אוזנינו.

ראובן ריבלין: שיקול הדעת המוחלט לא יכול להיות שיקול דעת מוחלט, צריך שיהיו בו גבולות.

ראובן ריבלין: האמריקנים מאוד מקפידים, אבל שיקול הדעת הולך לפי קריטריונים ברורים.

ראובן ריבלין: לא יכול להיות מצב שבו שיקול הדעת יהיה על-פי חשש של מאן דהוא, יהיה טוב ככל שיהיה.

ראובן ריבלין: לכן אמרנו אז, שאין לנו עניין להזמין את אותם אנשים אשר ממלאים אחר אותם הוראות, כי זה עניין של מדיניות שלכם.

ראובן ריבלין: הרי בסופו של דבר אדם יכול לעלות לארץ לפי חוק השבות ולא יכול לבקר בארץ כתייר.

יוסי ביילין: נניח שהוא לא יכול לעלות לפי חוק השבות והוא מביא את חמותו.

ראובן ריבלין: זה אבסורד מוחלט.

יולי קושרובסקי: יכול להיות שהיתה תקלה, כנראה הכללים שלך לא עובדים בכל מקרה ואני מכיר הרבה מאוד מקרים שהם לא פועלים.

יולי קושרובסקי: אבל פה בארץ נכנסתי למשרד הפנים, ברחוב שלומציון המלכה, והסברתי שאני אזרח ישראלי, אני רוצה להזמין את הבת שלי.

יולי קושרובסקי: אומרים לי: חכה חודש או חודשיים בתור, אחר כך תביא 13 מסמכים ותוכיח שהיא בתך.

ששי קציר: הבת שלך היא זכאית חוק השבות?

יולי קושרובסקי: כן.

יולי קושרובסקי: היא שלחה לי דרכון, אבל הבעיה היתה שהיא שלחה לי דרכון רוסי והם אמרו שצריך דרכון אחר, זה לא פועל.

יולי קושרובסקי: פה בארץ קיבלתי שוק, היתה לי בושה לדבר עם הבת שלי.

יולי קושרובסקי: אנחנו דיברנו כל הזמן על אהבת הארץ, ופעם ראשונה שאני רואה שהארץ במשרד שלכם עושה הכול כדי לעשות מידידים אויבים.

ששי קציר: אם היא זכאית אני ממש מתנצל על מה שקרה.

ששי קציר: לא שאנחנו חפים מתקלות, יש לנו בלשכות 450 עובדים.

ששי קציר: המקרה הזה הוא מקרה שאסור שיקרה.

מיכאל נודלמן: מה עם המקרה של ולדימיר?

ולדימיר זברסקי: אשתי אומרת: עזוב אותי, בוא לא נזמין אותם, ניסע לפראג לעשות חגיגה.

ולדימיר זברסקי: אני יכול להרשות לעצמי לנסוע גם לניו-יורק.

סופה לנדבר: מנכ"ל משרד הפנים, יש עוד תופעה אחת, ואתה כנראה מכיר אותה.

סופה לנדבר: יש המון ישראלים שעושים ביזנס במדינות חבר העמים, אבל ביטלו אצלם את הדרכון והם צריכים להישאר שנה רצוף במדינת ישראל כדי לקבל את הדרכון של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: איזו תופעה זאת?

סופה לנדבר: איש עסקים לא יכול להיות שנה רצוף בישראל, זה יהרוס לו את כל הביזנס.

מיכאל נודלמן: איש עסקים צריך פעם אחת בשנה להגיע לקונסוליה כדי שיאריכו לו.

סופה לנדבר: מבטלים לו את הדרכון הישראלי אם במשך שנה הוא לא היה במדינת ישראל.

מיכאל נודלמן: אם הוא בא לקונסוליה במדינה שהוא נמצא בה, אין דברים כאלה.

סופה לנדבר: אני אומרת לך שיש.

יוסי ביילין: מאיזו עוד מדינות יש ערבות כזאת?

ששי קציר: זה חל על מדינות שאין לנו הסכמי אשרות אתם.

ששי קציר: למשל, חוף השנהב, רומניה.

מרק סופר: בעניין רומניה זה משהו אחר לחלוטין.

מרק סופר: עם רומניה יש לנו דין ודברים עם משרד הפנים.

מרק סופר: זה מצב מאוד מורכב עם רומניה, זה לא נגמר.

מרק סופר: מר קציר התייחס קודם לוועדה שהוקמה כדי להביא להקלות דווקא בנושא רוסיה, אם כי אין בעיה שזה יוחל גם על אוקראינה, ושהנושא הובא גם לישיבת הממשלה והיתה החלטת ממשלה.

מרק סופר: הייתי יושב-ראש הוועדה הזאת, ועדה בין-משרדית, והיו דיונים מאוד קשים.

מרק סופר: זו היתה בקשה של שר התיירות בזמנו, גדעון עזרא.

מרק סופר: בסוף מצאנו את הפשרה הנכונה, וכמו בכל פשרה יש מרוצים יותר ומרוצים פחות.

מרק סופר: הדבר הובא לממשלה והתקבלה החלטת ממשלה.

מרק סופר: אני חושב שזה מראה במידה רבה את הרצון שלנו במשרד החוץ באמת ובתמים להביא לכמה שיותר תיירים וכמה שיותר עלייה ואנשי עסקים מכל המדינות האלה.

מרק סופר: דבר שני, צריך להבין שמשרד החוץ הוא קבלן משנה של כל יתר הגופים שהם קובעים את המדיניות ואנחנו המיישמים ולא הקובעים.

מרק סופר: אם זה "נתיב" בענייני אשרות עלייה, אם זה משרד הפנים מבחינת החוקים שעומדים על הפרק או התקנון וכו', אנחנו מקבלים את ההנחיות מהם ומיישמים בפועל.

מיכאל נודלמן: אל תספר לי דברים כאלה.

מיכאל נודלמן: אתם משרד החוץ, אתם צריכים לדאוג למדינה שלנו, לשם שלה בחוץ, להרגשה של האזרחים פה.

מיכאל נודלמן: אתם לא רק מבצעים, אתם גם יכולים לבקש ממשרד הפנים שינויים.

מרק סופר: אנחנו מבקשים שינויים, ואמרתי שהצלחנו להביא לשינוי בנושא רוסיה.

מרק סופר: לא תמיד אנחנו מצליחים, יש לנו חילוקי דעות.

מרק סופר: זה טבעי, לכל אחד יש נקודת מבט שלו.

מרק סופר: אני עושה הקבלה מתחום המוסיקה, לצורך העניין.

מרק סופר: יש הקונצ'רטו לפסנתר של מוצרט, ויש פסנתרן.

מרק סופר: אם לא אוהבים את המוסיקה ואני שומע שיש בעיה או חוסר שביעות רצון מהמוסיקה, יש מקום לשנות את המוסיקה, ואני יכול להשפיע אבל לא יותר מדי.

מרק סופר: אבל אני הפסנתרן פה לצורך העניין.

מרק סופר: לצורך העניין הזה אפשר לשפר את הפסנתרן, אפשר אפילו להחליף את הפסנתרן, אבל הוא לא הלחין את המוסיקה.

מרק סופר: לכן אני אומר שאנחנו נעשה כל דבר אם יש בעיות בשטח, כפי ששמענו בפעם הקודמת מחברת הכנסת סולודקין.

מרק סופר: בדקנו את הדברים ומצאנו שחלק נכון וחלק לא נכון ויש חילוקי דעות.

מרק סופר: יש לנו מפכ"ל שנכנס לעובי הקורה אחרי שתי התלונות שהבאת לנו.

מרק סופר: יש אלפי בקשות ליום לוויזות, ותמיד יש תקלות.

מרק סופר: אנחנו נחליף אנשים אם צריך, נפטר אנשים אם צריך, נחליף שליחים אם צריך, נעשה כל דבר כדי שאנשים לא יושפלו.

מרק סופר: צריך להבין שיש לנו בעיה של תנאים פיסיים בשגרירות במוסקבה, קצת פחות בקייב, יש בעיות פיסיות של שטח, ואני מקווה שהבעיה הזאת תיפתר עכשיו כשאנחנו נכנסים לסוגיה של בינוי מאסיבי.

מרק סופר: אנחנו בעצם הורסים את השגרירות.

יוסי ביילין: באותו קומפלקס?

מרק סופר: כן.

מרק סופר: גם קר שם וזה מאוד מסובך.

מרק סופר: גם בניין השגרירות לא ראוי לשמו.

מרק סופר: בסופו של דבר התקציב הושג ויחד עם הרוסים אנחנו עכשיו עושים שינוי טוטאלי.

מרק סופר: לא פשוט להשיג את כל האישורים עם הרוסים סביב הנושא הזה, ואני מקווה שזה לפחות יקל אם לא יבוא על פתרונו.

מרק סופר: כשיצאה משלחת, הנושא של התנאים הפיסיים היה נושא מאוד חשוב, כי אנחנו לא רוצים שמישהו ירגיש מושפל חלילה.

מרק סופר: זה הדבר האחרון שאנחנו רוצים, בוודאי אם הוא כשר אבל גם אם הוא לא כשר.

מרק סופר: לא צריך להשפיל בני-אדם בשום צורה שהיא ובשום מקרה.

מרק סופר: אנחנו הפנים של מדינת ישראל בנכר.

מרק סופר: אגב, היה עוד סידור איך להקל על הרוסים, בגלל הגודל של רוסיה, וזאת סוגיית האינטרנט.

מרק סופר: יש לנו עניין להרחיב את השימוש בטכנולוגיות החדשות כדי שאנשים לא יצטרכו לנסוע מאודסה לקייב כדי לקבל ויזה ולחזור, ובוודאי לא מסיביר עד למוסקבה.

מיכאל נודלמן: מי עשה את זה עם הבת של יולי?

מרק סופר: עובדה היא שברגע שפנית לשגרירות הבעיה נפתרה.

יולי קושרובסקי: זה לא נכון.

יולי קושרובסקי: התקשרתי ל"נתיב" ושאלתי מה קורה, והם אמרו שהם מטפלים רק בעלייה ומשרד החוץ מטפל בתיירות.

יולי קושרובסקי: שאלתי אם אפשר לעשות משהו, והוא אמר:

יולי קושרובסקי: אנחנו לא יכולים להשפיע על משרד החוץ, אולי אנחנו יכולים לקצר לך את התהליך בארץ.

מרק סופר: אולי איש "נתיב" הטעה אותך.

יולי קושרובסקי: יש לי חבר שמכיר טוב את השגריר, והוא התקשר אליו וסיפר לו על המקרה.

מיכאל נודלמן: מי אחראי על ויזות לחמש שנים או לעשר שנים, משרד הפנים או אתם?

מרק סופר: אני לא יודע.

מיכאל נודלמן: אני יודע שעם אוקראינה היתה בעיה עם ויזה.

מיכאל נודלמן: דיברתי עם סגן שר החוץ והם עשו ויזה לחמש שנים.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לדעת מי אחראי על זה.

מיכאל נודלמן: אף אחד לא יודע.

מרק סופר: זה לא נכון שאף אחד לא יודע, אני לא מופקד על הנושא הזה.

רם בלינקוב: משרד הפנים אחראי.

סופה לנדבר: האם אתם מבטלים את הערבות של 15,000 שקלים?

מיכאל נודלמן: כמה זמן אתם צריכים?

רם בלינקוב: ביקשתי לוח זמנים.

רם בלינקוב: לדעתי זה ייקח בין שלושה לארבעה שבועות.

סופה לנדבר: אנחנו רוצים את זה לפני התקציב.

רם בלינקוב: זה לא יהיה לפני התקציב.

סופה לנדבר: אז אנחנו לא נצביע בתקציב.

סופה לנדבר: אני לא אומרת שזאת סנקציה, אבל כמו שעושים סנקציות מול עלייה של מיליון וחצי אנשים, אני מתנגדת לדבר הזה.

סופה לנדבר: זה לא יכול להימשך.

סופה לנדבר: אנחנו עדינים, אנחנו תרבותיים, אנחנו אצילים.

סופה לנדבר: די, מספיק.

סופה לנדבר: אם יולי היה מסוגל, וולדימיר היה מסוגל במקום המילואים להגיע לכאן, אז בסדר, תודה רבה שהם הגיעו ושעשו למען אותם אנשים שמקבלים את ההשפלה הזאת.

סופה לנדבר: למה?

סופה לנדבר: למה צריכים חודש כדי לבטל את האבסורד?

סופה לנדבר: זה לסובב אותנו על האצבע.

סופה לנדבר: אני לא חושבת שכדי לבטל את ההשפלה הזאת צריכים חודש.

סופה לנדבר: לא יכול להיות דבר כזה.

מיכאל נודלמן: גם אני מרגיש מושפל, גם מרינה מרגישה מושפלת.

מרינה סולודקין: חשוב היה לנו לשבת ביחד.

מרינה סולודקין: מר בלינקוב ביקש שבועיים-שלושה, ואני מבקשת שכאשר אתם יושבים וחושבים מה לעשות, שתדעו מה אנחנו מבקשים מכם.

מרינה סולודקין: קודם כל, זכות לוויזה רב-פעמית לכל זכאי חוק השבות.

מרינה סולודקין: הם לא צריכים להתרוצץ במוסקבה ולשאול מי יכול לעשות את זה, אלא שתהיה כתובת, שאם אתה זכאי חוק השבות הוויזה היא רב-שנתית.

מרינה סולודקין: רק בזמן של מר סוויסה הקדשתי הרבה זמן למשרד הפנים, אחר כך לא היו שרים ולא הייתי צריכה לשבת עם מכתבים כמו בשנה האחרונה.

מרינה סולודקין: דבר שני, יש מושג של קרובי משפחה מדרגה ראשונה.

מרינה סולודקין: לו המושג הזה היה אצלכם, כל העניין של מר זברסקי היה פתור, בגלל שזאת חמותו ואח של אשתו.

מרינה סולודקין: אני מבקשת להתחשב בשאלה את מי מזמינים.

מרינה סולודקין: דבר שלישי, אפשר להילחם באנשים לא חוקיים בדרכים אחרות, ולא שפקידה במשרד הפנים תגיד לקושרובסקי שהוא צריך לשבת חודשיים בתור.

מרינה סולודקין: צריך גם לחשוב על ההכשרה של האנשים.

מרינה סולודקין: אנחנו יושבים פעם שנייה ואנחנו קודם כל רוצים את הרפורמה.

מרינה סולודקין: זה לא דבר גדול.

אלברט כרמי: אני היועץ המשפטי של "נתיב".

אלברט כרמי: חזרתי לפני חצי שנה משליחות במוסקבה מטעם "נתיב" אבל גם שיתפנו פעולה עם משרד החוץ בעניינים האלה.

אלברט כרמי: מי שהוא יהודי ומסוגל להוכיח במשרד החוץ כבר באותה הזדמנות שהוא יהודי, מקבל אשרה רב-פעמית, השאלה היא התקופה.

אלברט כרמי: למעשה האשרה שניתנת היום היא לשלוש שנים.

אלברט כרמי: זה לגבי היהודים.

אלברט כרמי: כשיש ספק, אגב, כן מתייעצים ב"נתיב", וכאן יש שיתוף פעולה, ואנחנו כגורם מקצועי נותנים את חוות דעתנו.

אלברט כרמי: אף אחד לא מפנה את זה בצורה מסודרת אלינו, אין כזאת חובה.

אלברט כרמי: זה לא קיים.

אלברט כרמי: אבל אם יש ספק, באים אלינו ושואלים קונסולים שלנו גם בזיהוי המסמכים, לרבות אלה שהם בספק, וכדומה.

אלברט כרמי: זה מבחינת שיתוף פעולה בין "נתיב" לבין משרד החוץ לקביעת זכאות.

אלברט כרמי: מה שצריך להביא זכאי הוא הזמנה, לא דרך משרד הפנים, באמצעות פקס.

אלברט כרמי: שם בדרך כלל יש צילום של תעודת הזהות של המזמין ומספר הזהות.

אלברט כרמי: זה מה שקיים לגבי יהודים.

אלברט כרמי: למה זה קרה עם הבת שלך, אני באמת לא יודע.

יולי קושרובסקי: זה קרה במשרד הפנים פה.

יולי קושרובסקי: הבאתי דרכון שלה, הבאתי מסמכים שלי, ישבתי עם מנהלת ששלחה אותי לפקידה, הפקידה אמרה שצריך להביא 13 מסמכים.

אלברט כרמי: ההליך של הבאת מסמכים והזמנות קיים לאנשים שהם אינם זכאים.

מיכאל נודלמן: לשלוש שנים שאתם נותנים, אתם מקבלים פקודה ממשרד הפנים?

אלברט כרמי: אנחנו לא נותנים.

אלברט כרמי: יש כאן שלושה גורמים.

אלברט כרמי: "נתיב" מטפל באשרות שהן מסוג אחד בלבד, אשרות עלייה.

יולי קושרובסקי: יש פה רשימה רשמית של משרד הפנים.

אלברט כרמי: לגבי מי שאינם זכאי חוק השבות, ולא חשוב באיזו דרגה, עכשיו זה לא קיים וזאת המלצה עניינית – חייבים להביא את כל המסמכים האלה ולקבל אישור.

אלברט כרמי: זאת אומרת, צריך להגיע פעמיים כדי שמשרד הפנים יעביר אישור, ואז יקבלו אשרה, וגם זה נכון.

אלברט כרמי: כל הגורמים שדיברו כאן, כל אחד תיאר נכון את המצב.

מיכאל נודלמן: אבל אנחנו לא מסכימים עם המצב הזה.

מיכאל נודלמן: המצב הוא גרוע.

מיכאל נודלמן: תודה שבאתם לפה.

מיכאל נודלמן: אנחנו מבקשים שינויים בתהליך קבלת אשראי.

רם בלינקוב: אנחנו נתייחס לכל מה שנאמר פה.

מיכאל נודלמן: אנחנו מבקשים להתייחס לעניין.

מיכאל נודלמן: אנחנו מושפלים, אנשים מושפלים.

מיכאל נודלמן: אזרחי המדינה מרגישים שהם מושפלים.

מיכאל נודלמן: שמעת את התגובה של יוסי ביליין, שנולד פה.

מיכאל נודלמן: הוא לא יכול להאמין שדברים כאלה מתרחשים פה.

מיכאל נודלמן: כאזרח עם כבוד הוא גם מושפל, לא נעים לו לשמוע דברים כאלה.

מיכאל נודלמן: אני רוצה שתבינו שזה לא קמפיין של יושב-ראש הוועדה, לא קמפיין של סופה או של מרינה או של ביילין, זה מצב בלתי אפשרי, ואנחנו מבקשים לתקן כל מה שאפשר תוך שלושה-ארבעה שבועות.

רם בלינקוב: זה יתוקן.

ולדימיר זברסקי: אני מצטער אם התבטאתי בצורה לא כל כך אינטליגנטית.

ולדימיר זברסקי: אם לא אקבל תשובה תוך שלושה-ארבעה ימים, אני לא צריך שום דבר, אני אבטל את הביקור שלו בארץ.

ולדימיר זברסקי: הגשתי בקשה ב-26 באוקטובר 2006, חודשיים לפני האירוע.

ולדימיר זברסקי: הדברים של גברת דגנית כלפי לא היו אינטליגנטיים, היא צעקה וזה לא היה ברמה של אנשים מתורבתים ומחונכים שמדברים ביניהם.

מיכאל נודלמן: תודה לכולם.

מיכאל נודלמן: בעוד שלושה שבועות נקיים ישיבה נוספת בנושא.