ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 215, 2006-11-06 11:15

יעקב ליצמן: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

יעקב ליצמן: בדיון הזה נשלב גם שתי העברות תקציביות שעיכבנו.

יעקב ליצמן: הפלנו, ביקשתי רביזיה, ואנו הולכים להצביע גם על ה-600.

יעקב ליצמן: ביקשתי לשים את זה על סדר היום במיוחד, כדי שכולם יראו את זה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, זה בקשה לדיון מהיר שלי.

חיים אורון: הנילון הזה מלא בנושא שבו מדובר.

חיים אורון: אני מכיר מעט נושאים בעלי משמעות חברתית רחבה בתחום הבריאות כמו הנושא שבו מדובר עכשיו.

חיים אורון: לכאורה, הוויכוח הוא טכני, על איפה יעבירו תקציב וכמה.

חיים אורון: זה לא הוויכוח, תכף אגיד משהו על תקציבים.

חיים אורון: בי"ת, ואני אומר את זה דווקא אחרי הדיון שהיה פה קודם על ויסקונסין, ואני מקווה שמה שאני אומר עכשיו לא יישמע יהיר; אם היו מקשיבים לחלק מהטענות שהיו בזמן חקיקת החוק, שעכשיו כל מיני אנשים מאוד מרכזיים, גם אחרי הישיבה, באוזן באים ולוחשים: ג'ומס, אתה צודק בכל מילה שאמרת, גם מהחברות, אז יכול להיות שהיינו מונעים חלק מהתקלות.

חיים אורון: אני לא מכיר, ואם מישהו מכיר, שיקום ויגיד – אני אומר את זה גם לאנשי האוצר וגם לאנשי משרד הבריאות – איש מקצוע אחד, שאומר שהרפורמה שבה מדובר, ומדובר ברפורמה, לא בוויכוח על תקנים או על תקציבים, הוצאת בריאות הציבור, שהרפורמה שנדחפת באופן אגרסיבי שראוי למטרות קדושות יותר על-ידי האוצר נגד העמדה המקצועית של משרד הבריאות, נגד העמדה המקצועית הרופאים לבריאות הציבור, נגד העמדה המקצועית של רופאי הילדים, שכולם הופיעו בוועדות הכנסת עשרות פעמים ואמרו: יש פה שירות ממלכתי שצריך להישאר כשירות ממלכתי, זאת הדרך הנכונה לבצעו.

חיים אורון: אגב, היה ניסיון להוציאו, והחזירו אותו בחוק.

חיים אורון: אני מחכה מזה שלוש שנים לתשובה משלושה יועצים משפטיים לממשלה שהתחלפו כבר, על השאלה העקרונית שעוררתי בעקבות הנושא הזה, מתי חוק שלא מבוצע על-ידי הממשלה, או פוקע או ניתן לתבוע לדין את מי שלא מבצע אותו.

חיים אורון: אין לי תשובה על כך.

חיים אורון: מדובר בחוק שלא מבוצע.

חיים אורון: החוק שהחזיר את העניין למשרד הבריאות מהרשויות המקומיות ומקופות החולים הטיל על משרד הבריאות למלא שירות של בריאות התלמיד.

חיים אורון: הוא לא מבוצע בשתי דרכים, בדרך שמקובלת, אגב, בעוד כמה תחומים, אני מדבר על החוק שהמדינה במסגרת התיקונים בחוק הבריאות המקורי, הוציאו את בריאות התלמיד לקופות החולים לעיריות, והחזירו אותו שוב לאחריות משרד הבריאות.

חיים אורון: זה המצב החוקי עכשיו, החזירו את זה לאחריות המדינה, ועכשיו המדינה מעבירה את האחריות לחברת כוח אדם, לאגודה לבריאות הציבור, אך מבצעת עוד שני מהלכים; אחד, מאז החוק חוקק יש הקפאת תקנים, והיא מביאה מדי שנה שמספר התלמידים פר אחות מגיע לשיעורים שאף אחד לא מאמין שניתן לבצע שירות אמיתי.

חיים אורון: שנית, מביא לבריחה של אחיות מתוך המערכת, מתוך ידיעה שגורלן תלוי על בלימה, ומי שיש לה אלטרנטיבה, בורחת למקום אחר.

חיים אורון: בצד זה קיצוצי תקציב בלתי-פוסקים, ההערכה היא שכדי לקיים את השירות הזה ברמה הסבירה צריך 84 מיליון.

חיים אורון: התקציב עומד היום על 54 מיליון.

חיים אורון: אני שומע שהאוצר אומר: אם תתבצע הרפורמה הזאת, וזה יועבר לעמותה, יעלו את התקציב ל-68.

חיים אורון: גם זה חלק מהתרגילים.

חיים אורון: אם 84, שהפך למספר קדוש, שנתפסים אליו כמה שנים, ואומרים שאם זה מה שייתנו, אפשר לקיים שירות סביר ברמה סבירה לבריאות התלמיד.

חיים אורון: זה הוויכוח העקרוני שקיים כל הזמן – מה משקיעים ברפואה מונעת ומה משקיעים אחר-כך.

חיים אורון: אין מחלוקת בין כל כלכלני הבריאות ובין אנשי המקצוע ברפואה, שההשקעה הנכונה ביותר בתחום הבריאות הציבורית היא ההשקעה בתחום הרפואה המונעת.

חיים אורון: אין תחום שבו הרפואה המונעת היא הכי זולה, הכי יעילה והכי רחבה.

חיים אורון: אותן בדיקות אלמנטריות שהתלמיד עובר או לא, וזה מתחיל מכינים, וממשיך בשיניים ומגיע לדברים הרבה יותר מסובכים, שכל אחד מכיר את הסיפורים עליהם, על אותו ילד שיושב בכיתה ולא רואה את הלוח, ואף אחד לא יודע, ומעבירים אותו לחינוך מיוחד, ולעוד חינוך מיוחד, ובסוף גם לוקה בעיניו, מה שהיה נפתר אם היה מנגנון מסודר שהיה בודק לו את הראייה או בודק דברים אחרים.

חיים אורון: הוועדה הזאת היא הבלם האחרון.

חיים אורון: הנושא הזה אינו פוליטי.

חיים אורון: יש פה מאבק והיבט מקצועי, לגיטימי לחלוטין, של הסתדרות האחיות, אך יש אינטרס שלנו, של חברי כנסת כאנשי ציבור, לדאוג ששירות זה יישאר שירות באחריות ממלכתית.

חיים אורון: לכן אני הגשתי את הבקשה לדיון לוועדה, כשהתברר שעמדו לחתום עם העמותה.

חיים אורון: הסתדרות האחיות הכריזה על סכסוך עבודה.

חיים אורון: מעבר לשני הדברים החשובים האלה, השירות הזה קורס.

חיים אורון: לשקם אותו יעלה הרבה יותר כסף.

חיים אורון: הנזקים פרוסים, כרגיל.

חיים אורון: הנכדים שלי זוכים לכל הטיפול שמדובר פה, כי הוריהם דואגים להם.

חיים אורון: איני בטוח שזה המצב בכל בארץ.

חיים אורון: באיה מקום השירות הזה הכי נחוץ?

חיים אורון: באותם מקומות שבאופן טבעי משפחות מרובות ילדים, אזורים פריפריאליים שבהם לפעמים האחות לבריאות התלמיד זה העוגן הבריאותי של הילד בשנים מאוד קריטיות, וזאת אחריות ממלכתית.

משה גפני: הדיון הזה התקיים כבר שלושים פעם, ודעת כל חברי הוועדה ברורה.

חיים אורון: יש עוד שבועיים דיון על משרד הבריאות, שים להם את זה בתור תנאי, שיעבירו את ה-20 מיליון ₪ ונגמר העניין.

יעקב ליצמן: לא צריך לרוץ עד שבועיים.

יעקב ליצמן: עוד עשר דקות יש שתי העברות תקציביות.

יעקב ליצמן: מי שנגד - נצביע נגד.

שי חרמש: כדי למנוע מבוכה מאנשים, תדאג להביא את נציג משרד הבריאות לפה.

יעקב ליצמן: כולם כאן.

יעקב ליצמן: שי, זה לא הדיון הראשון פה, יש פה נציגים של כל הגורמים, ואני מעלה את זה שוב ושוב.

משה גפני: מה ששי אומר, לא לערב דבר בדבר – אם ימשיכו לא לערב, אפשר להמשיך לדון כך עד ימות המשיח, וכל העסק הזה יקרוס.

רות רלבג: בבסיס התקציב שלנו רק 54 מיליון ₪.

רות רלבג: באופן מעשי, אנו לא יכולים לפעול בהיקף גדול מזה.

רות רלבג: מכיוון שבשנה שעברה עבדנו בהיקף גבוה יותר, בהיקף של כ-68 מיליון ₪, הלכה למעשה, כל אחות שעוזבת, לא יכולים לקלוט במקומה.

רות רלבג: הודיע לי החשב בשבוע שעבר שאין לו תקציב החל ב-1 בנובמבר, כך שלמעשה לחודשים נובמבר-דצמבר אין תקציב בכלל.

יעקב ליצמן: כמה אחיות עזבו?

רות רלבג: זה היקף כספי של כ-14 מיליון ₪.

אלכס לבנטל: עזבו 40 משרות.

רות רלבג: 100 אחיות.

רות רלבג: למעשה, ההתקשרות הנוכחית היא דה פקטו עם האגודה לבריאות הציבור מאז 97', כך שהמגבלה היא כסף, לא תקנים.

רות רלבג: הסברנו את זה בפעם שעברה.

רות רלבג: אם יש לנו כסף, אפשר להעסיק אנשים.

רות רלבג: באופן ההתקשרות היום, אם היתה לנו תוספת של 14 מיליון, יכולנו באופן מעשי לקלוט חזרה.

מוריה אשכנזי: אני חולקת על אותם 14 מיליון.

מוריה אשכנזי: אני מבקשת גם להתנצל בשם אילנה כהן, היא לא היתה יכולה להגיע מפני שהיא חולה.

מוריה אשכנזי: אם מדובר ב-68 מיליון, למה הכסף הזה מועבר לאגודה ולא למשרד הבריאות?

מוריה אשכנזי: יש להם מגמה, המהלך הוא של הפרטה.

מוריה אשכנזי: המערכת כיום בקריסה, זה כמו רעידת אדמה- -

יעקב ליצמן: אילו מקומות עברו?

מוריה אשכנזי: הלכנו על שני מהלכים; האחד, הכרזת סכסוך עבודה, כי מדובר פה באחיות שברגע שנגמר התקציב, אין כסף, כלומר המשכורת של חודש אוקטובר לאחיות, שרבות מהן הן חד-הוריות, שזאת פרנסתן היחידה, אם אנו נסתכל על מה שקרה לפני יומיים בנמל, לנו זה מהלך של למעלה משלוש שנים, אנו זועקים כל הזמן, והכתובת היתה על הקיר ומצויה על הקיר.

ראובן ריבלין: אני פונה לכל חברי הבית; פה מדובר בתעלול של האוצר ולא של משרד הבריאות, שמבקש להפריט את הנושא.

ראובן ריבלין: שלוש שנים מנסה האוצר לעשות זאת, ושלוש שנים הוא נתקל בסירובה של הכנסת מקיר אל קיר.

ראובן ריבלין: לפני שנה, כשאביגדור יצחקי כבר לא היה מנכ"ל משרד ראש הממשלה, כי שנתיים לפני כן, כשהוא שאל אותי: מה הבעיה?

ראובן ריבלין: אמרתי לו: שלושה חוקים, אחד בהם – אחיות בתי הספר.

ראובן ריבלין: תוך שעה הייתי מקבל טלפון – זה ירד.

ראובן ריבלין: בלעדי אביגדור יצחקי לא היה עובר שום חוק הסדרים, אני מדבר אז במעמדו כמנכ"ל משרד ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: פה מדובר בילדי כולנו, כל הילדים שלנו הולכים לבית ספר, בין שהם קדימה ובין שהם אחורה, אני מתכוון מבחינת המפלגות.

ראובן ריבלין: לא נתנו בשום פנים בגלל המחשבה הפילוסופית היהודית: ישן מפני חדש תוציאו.

ראובן ריבלין: אם אתם נותנים לנו דבר חדש, שיש בו הגיון, נוציא אותו, ונסכים לשנות ולעשות רפורמה.

ראובן ריבלין: כולנו הסכמנו שלא יכולים לערב ילדים בריאים במרפאות של ילדים חולים, כולנו הבנו את הקשר הבלתי-אמצעי בין אחות בית הספר, שהיא גם מדריכה, גם בודקת, גם מפקחת, לבין קופת חולים, שבה יש לך "ביי פרודקט" שנקרא ילדי בתי הספר.

ראובן ריבלין: לפני שנה, כשהיתה התנגשות במשרד האוצר, הזמנתי בשבתי למעלה בקומה הראשונה את יו"ר ועדת הכספים, את הוועדה המייעצת לעניין יושב-ראש הכנסת, את ועדת הכספים, בייגה וג'ומס, הזמנתי את יו"ר ועדת הכלכלה ונתנו הודעה מפורשת למשרד האוצר: חוק ההסדרים וחוק התקציב לא יונח על שולחן הכנסת, אלא אם הדבר הזה יוצא ומייד, ואכן הדבר הוצא.

ראובן ריבלין: איני רואה שום דבר, למעט אותה אזהרה שמשרד הבריאות מזהיר אותנו, לאמור, מורידים כל הזמן תקציבים, ונוצר מצב דה פקטו של כן יהיה, לא יהיה, הם לא יהיו מסוגלים להפעיל את זה, לעשות שני דברים – אחד, לעשות דבר נגטיבי, להוריד את הדרישה להעביר את זה להפרטה לקופות חולים, ושנית, לחייב את האוצר להחזיר את אותם תקציבים להם דרוש כדי להפעיל את השירות החשוב הזה.

ראובן ריבלין: זה התפקיד של כולנו מקצה השולחן ועד קצהו.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, אני זוכר את זה בוועדת הכספים הקודמת, הייתי חבר בוועדת הכספים, והנושא עלה לדיון.

אלי אפללו: אני מסכים עם חבריי, כשהציגו את זה בזמנו, רצו לתת את זה לקופות החולים, הרי איך ייתכן שבבית ספר אחד עם 40 תלמידים, שיש 3 תלמידים של מכבי, 4 תלמידים של לאומית וכן הלאה?

אלי אפללו: ההצעה שמציעים אינה רלוונטית, כי זה שוב להרוס את השירות הזה, וזה הילדים של כולנו.

אלי אפללו: התנגדנו, ואני שמח שבפעם שעברה הורדנו את זה, ואני משוכנע שכך יהיה גם הפעם.

אלי אפללו: הדבר הזה צריך להיות ברור לאנשי האוצר, שאתם מביאים שוב דברים שאין להם שום היגיון בעניין.

אלי אפללו: האוצר אומרים, אם אין תקציב, זה צריך להישאר במסגרת שהיתה ולהמשיך לקבל את השירות כמו שהילדים שלנו קיבלו, והנכדים שלנו יקבלו את זה, ואני מקווה שגם הנינים שלנו ימשיכו לקבל את זה.

שלי יחימוביץ': שכח מזה.

שלי יחימוביץ': אחות בבית הספר לא תהיה להם, כמו שלבת שלי אין אחות בבית הספר.

אלי אפללו: עלינו להיות מאוחדים פה.

אלי אפללו: בלי קשר למפלגות זה צריך להיות ברור, שאנו מאוחדים בדבר הזה.

אלי אפללו: אני מחזק את דבריהם של שני קודמיי ותומך בזה.

שלי יחימוביץ': בכל פעם שהדיון הזה עולה אני מתמלאת הערצה לחברי הכנסת הוותיקים – ג'ומס, רובי, אלי, איך אתם יכולים כל פעם באותו להט לחזור על אותם נימוקים?

שלי יחימוביץ': אני מקץ חמישה חודשים בכנסת מותשת מהדיון החוזר ונשנה הזה, שאנו חוזרים בו על אותם טיעונים באותו להט, עם אותן הנמקות אידיאולוגיות, בריאותיות, ציבוריות, ולכן, כיוון שאני לא עומדת בסטנדרט שלכם, אני רוצה לשם שינוי להביא נימוקים כלכליים, אדוני יושב-ראש הקואליציה, כלכליים לשיטתו של שר האוצר, שאמר שהוא רוצה שהמדינה תתנהל כמו עסק.

שלי יחימוביץ': בואו נדבר ביזנס, בלי ערכים ובלי אידיאולוגיה ובלי מחויבות לרפואה המונעת.

שלי יחימוביץ': הגשתי שאילתא לשר הבריאות.

שלי יחימוביץ': שאלתי: כמה ילדים לא חוסנו בשנים עברו וטרם הושלמו החיסונים?

שלי יחימוביץ': האם בכוונת

שלי יחימוביץ': כם לחסן אותם?

שלי יחימוביץ': האם יש קשר בין הקיצוצים בתקציב אחיות בריאות הציבור לבין אי-מתן חיסון?

שלי יחימוביץ': האם אתם ערים לכך שאתם מסכנים את חיי הילדים?

שלי יחימוביץ': משיב לי שר הבריאות, ובפעם הראשונה נאמר מפורשות, שחור על גבי לבן, הוא נותן לי נתונים קשים על כך שלא ניתנו חיסונים נגד חצבת, חזרת, אדמת, בקטריה, שעלת, טטנוס.

שלי יחימוביץ': הוא אומר: קיים קשר ישיר בין הקיצוצים בתקציב לבין אי-מתן החיסונים, כלומר אנו במו ידינו גורמים לכך שהילדים שלנו לא יחוסנו נגד מחלות מסוכנות ביותר.

שלי יחימוביץ': הוא אומר: יידענו את מנהלי בתי הספר, בשלב זה הירידה בכיסוי החיסונים אינה מסכנת את חיי הילדים.

שלי יחימוביץ': אם מגמת הירידה בביצוע תימשך, אזי עלולה להיווצר סכנה.

שלי יחימוביץ': אני שואלת אתכם, אתם השתגעתם?

שלי יחימוביץ': אנו מסכנים את חיי ילדינו וחושפים אותם למגפות ומחלות זיהומיות?

שלי יחימוביץ': אני חוזרת לעניין הביזנס, תחשבו איזו מעמסה זאת על כתפה של המדינה, כשתהיה כאן מגפה של פוליו מחדש, תחשבו מה המשמעות של זה מבחינה כספית, וכמה העלות היא מינימלית כדי למנוע את התפרצות המגפה הזאת.

משה גפני: גם הנימוקים האלה נאמרו בעבר.

שלי יחימוביץ': אבל לא עם ההודעה המפורשת של שר הבריאות.

יעקב ליצמן: שלי, לשאלתך, מאיפה יש לחברי כנסת כזאת אנרגיה לחזור על הדברים באותה התלהבות – הם למדו משר האוצר, מפקידי האוצר.

יעקב ליצמן: הם מביאים כל שנה אותו דבר, אותו קיצוץ באותו להט, ואף פעם לא מצליחים.

יעקב ליצמן: נקווה שגם הפעם.

שלי יחימוביץ': בתקציב 2007 אני רואה שהניסוי הזה הוא כל-כך מוצלח, עד שממשיכים בו במלוא האון גם ב-2007.

אביגדור יצחקי: אפשר לדחות את ההצבעה?

אביגדור יצחקי: אני לא בקיא, וזה נראה לי דבר רציני.

יעקב ליצמן: אני צריך לומר רק שאני מושך את הרביזיה, ואז הכל נפל, ואין דיון.

יעקב ליצמן: ביקשתי רביזיה, ואני הולך להצביע עליה.

אביגדור יצחקי: אבל אני צריך להבין, להיות שלם עם עצמי.

אביגדור יצחקי: יכול להיות שבהעברות תקציביות אנו לא ממלאים את- -

יעקב ליצמן: אני הולך להצביע.

ראובן ריבלין: ברגע שיש חוק, משרד האוצר חייב לתקצב.

ראובן ריבלין: הוא הפסיק לתקצב.

ראובן ריבלין: צריך לתת הנחיה כפולה; אחת, להוריד את זה מחוק ההסדרים, ושתיים, לחייב את האוצר- -

חיים אורון: זה לא בחוק ההסדרים.

חיים אורון: האחיות כרגע עובדות משרד הבריאות.

חיים אורון: הן יתחילו להיות עובדות של האגודה לבריאות הציבור.

חיים אורון: בדרך יש הקיצוץ התקציבי, ויש היעדר תקציב לנובמבר-דצמבר, שאין לו מימון עכשיו.

חיים אורון: כל העסק יחד מביא את השירות לקריסה.

חיים אורון: צריך להשאיר את זה במשרד הבריאות, להוסיף תקציב, לקנות אחיות וזהו.

אלכס לבנטל: פתחנו את השירות ביולי 1997 עם 70 מיליון ₪, עם 900 אלף תלמידים.

אלכס לבנטל: היום אנו נמצאים עם מיליון ו-150 אלף תלמידים ועם תקציב של 53 מיליון.

אלכס לבנטל: בזה אמרתי הכל.

אביגדור יצחקי: אני מציע לך למשוך את הרביזיה, ובזה נגמור הכל.

יעקב ליצמן: אגיד לכם מה היה השיקול לבקש רביזיה; אם הדבר הולך להזיק לבריאות הציבור, זה השיקול.

יעקב ליצמן: הנציג לא היה פה בפעם הקודמת, ולא הבנתי בדיוק.

יעקב ליצמן: הוא יסביר כרגע.

אביגדור יצחקי: הלא אין 440 או 330 בתי ספר במדינת ישראל.

אביגדור יצחקי: יש 3,800 בתי ספר במדינת ישראל.

הילה מנור: האחיות היום אינן עובדות משרד הבריאות.

הילה מנור: הן מועסקות דרך קבלן כוח אדם, והרעיון להעבירן כך שיהיו מועסקות דרך האגודה לבריאות הציבור כספק שירותים.

קריאה: קבלן ביצוע.

רות רלבג: נכון להיום אנו מעסיקים את האחיות מול האגודה כקבלן כוח אדם.

רות רלבג: יש פטור ממכרז כרגע.

רות רלבג: המתכונת המוצעת היא כקבלן שירותים, כלומר להרחיק את האחיות האלה עוד קצת ממשרד הבריאות.

חיים אורון: הקבלן יקבל 54 מיליון, והוא יחליט, מה הוא עושה אתן.

חיים אורון: היום הם מחליטים מה עושים אתן.

חיים אורון: הם מחליטים, אם האחות הולכת לפתח תקווה או לתל-אביב.

רות רלבג: אנו מנחים את הקבלן, הוא צריך לאשר תוכנית עבודה.

חיים אורון: איך אמרת – מרחיקים.

יובל פרידמן: אני מבקש להעמיד דברים על דיוקם, אני חושב שאשנה את התמונה לחלוטין.

יובל פרידמן: יש פה דיון עקרוני אחד לגבי השאלה של אחיות בריאות התלמיד, שאגב, אין כוונה להעבירן לקופות חולים.

יובל פרידמן: הסבירו את הנושא מכל הכיוונים, אני לא רואה טעם לחזור על הדברים.

יובל פרידמן: הפנייה התקציבית, אולי דברי ההסבר שלה לא מספיק ברורים, בספטמבר 2005 היתה קליטה של 600 עובדים מהאגודה לבריאות הציבור במשרד הבריאות- -

מוריה אשכנזי: למעט אחיות.

מוריה אשכנזי: תדייק.

יובל פרידמן: 600 עובדים נקלטו מהאגודה לבריאות הציבור לשירות המדינה וקיבלו על זה חודשי עבודה וב-2007 גם תקני כוח אדם.

יובל פרידמן: הסכם בין משרדי הבריאות והאוצר בעניין זה נחתם ב-22 במרס 2006 – בריאות, אוצר, נציבות, כל הצדדים שמעורבים בעניין הזה, כדי לתת להם מעמד של עובדי מדינה.

יובל פרידמן: ההעברה התקציבית הזאת נועדה לבצע את אותה התאמה שבאה להעביר את הכסף מקניית שירותים לכסף של סעיפי כוח אדם, לכן מי שמצביע נגד ההעברה הזאת, משמעות הדברים שהוא מבקש להחזיר את המצב שלהם היום מעובדי מדינה של אותם 600 עובדים אחורה לאגודה.

יובל פרידמן: יכול להיות שהקשר הוא בשיתוף השם.

חיים אורון: הקשר הוא לתפוס אתכם במקומות רגישים.

מוריה אשכנזי: זה לא נכון.

מוריה אשכנזי: בפירוש כתוב שם שההעברה היא למעט אחיות.

אלכס לבנטל: יובל, אתה פשוט משקר.

אלכס לבנטל: זה לא נכון.

יובל פרידמן: זאת הפנייה התקציבית ומשמעותה.

חיים אורון: היות שאני זקן השבט, אנו כל שנה מגיעים לרגע הזה.

חיים אורון: כבר פעמיים העברנו 17 מיליון ₪ בתאריך הזה.

חיים אורון: בשביל שזה ייפסק, אנו מבקשים שהסכום הזה כרגע של 54 פלוס 20, כלומר 74, ייכנס לבסיס התקציב של משרד הבריאות, נמשיך לריב בזמן דיוני התקציב על עוד 10 מיליון כדי להגיע ל-84 מיליון.

חיים אורון: בואו נבטיח עכשיו את 2006 בבסיס התקציב, שהשירות ימשיך להיות שירות, ולהגיע ל-84, נריב עם משרד הבריאות והאוצר.

ניסן סלומינסקי: אבל פותחים את 2007 עם 74 מיליון.

יעקב ליצמן: כרגע אנו מחזיקים ב-18 מיליון ₪.

יעקב ליצמן: כמה אתה נותן?

יובל פרידמן: אני לא נותן.

יעקב ליצמן: רבותיי, אני לא מושך ולא משהה, הדיון – מחר.

יעקב ליצמן: תודה רבה, הישיבה נעולה.