ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 52, 2006-11-08 09:30

גאלב מג'אדלה: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

גאלב מג'אדלה: הנושא הוא הצעת חוק שבאה אלינו מהממשלה –הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון מס' 9) (מסירת פרטי רישום לגוף הפועל על פי חיקוק), התשס"ה-2005.

גאלב מג'אדלה: אני מציע שהממשלה תציג את הצעת החוק ונעבור לדיון.

אודליה אדרי: את התיקון לחוק הזה אנחנו עושים בעקבות פסק דין שנתן בית המשפט העליון במסגרת עתירה של האגודה לזכויות האזרח על מסירת מידע.

אודליה אדרי: העברת המידע נעשית לצורך מלוי חוק.

אודליה אדרי: בעבר הדבר נעשה מכוח סעיף 29 לחוק שאפשר לנו להעביר מידע למי שיש לו עניין לכאורה בדבר.

אודליה אדרי: בין אם זה אזרח, בין אם זה גוף ממלא חוק – אנחנו אפשרנו העברת מידע.

אודליה אדרי: בית המשפט סבר שכיוון שזה נעשה מכוח הסעיף הזה זה יותר מדי רחב, ושאנחנו צריכים לעשות את זה בצורה יותר מוסדרת בחוק לכאורה שיסדיר את ההעברה הממוסדת, של המחשוב, וזה, בעצם, התיקון לחוק הזה.

אודליה אדרי: כשעברנו על החוק רצינו לעשות את זה כמה שיותר מצומצם.

אודליה אדרי: מצד אחד – שימנע את הפגיעה שיש בהעברת מידע שלא לצורך, ומצד שני –שיאפשר את הפעולות על פי חוק ובהם העברת המידע הנדרש.

גאלב מג'אדלה: גברתי מודעת לדו"ח מבקר המדינה האחרון בעניין הזה?

גאלב מג'אדלה: הספקתם לעיין בו ולעשות עם זה משהו?

נסים אליאסף: אני מהמחשוב של משרד הפנים, מנהל האוכלוסין.

גאלב מג'אדלה: באמת כבודו הוא הכתובת הנכונה לענות על השאלה הזו, כי כבוד מוזכר שם.

נסים אליאסף: מנכ"ל משרד הפנים מינה ועדה פעם נוספת לסדר את העניין של המחירון.

נסים אליאסף: הוועדה בראשותו של מנהל הרכש הממשלתי, ואנחנו לקראת סיום העבודה של הוצאת מחירון חדש, שיעמוד גם במה שמבקר המדינה אמר.

נסים אליאסף: זה, בנושא של המחירון.

גאלב מג'אדלה: ובנושא של הלקחים בצד המקצועי וזליגת מידע?

נסים אליאסף: לא ראינו שם זליגת מידע.

גאלב מג'אדלה: זה הנושא שמעסיק אותנו.

נסים אליאסף: אני לא זוכר שבדו"ח המבקר דובר על זליגת מידע.

גאלב מג'אדלה: אני מדבר עכשיו על הצד המקצועי.

נסים אליאסף: אנחנו בודקים עכשיו על ידי המערכת שלנו, מערכת התשתית של המידע שלנו, שהוכרזה מערכת תשתית מידע קריטית על ידי השב"כ – אנחנו מונחים על ידם ומבצעים את כל מה שהם מבקשים מאתנו.

גאלב מג'אדלה: אם כבר ביקשת זכות דיבור ואני מודה לך – אתה יכול לומר לנו כאן, בביטחון מלא, שלגבי החששות שלנו מזליגת מידע מגורמים שיפגעו בפרטיות של האזרח אנחנו יכולים להיות שקטים?

נסים אליאסף: לא.

נסים אליאסף: אני יכול לתת דוגמה, למשל – אנחנו נותנים את פנקס הבוחרים למפלגות.

נסים אליאסף: בואו תקבעו שלא ניתן אותו.

גאלב מג'אדלה: איזה פרטים מופיעים בפנקס הבוחרים?

נסים אליאסף: מספר זהות, שם משפחה, שם פרטי, שם האב, שנת לידה.

יורם שפירא: קטינים לא מופיעים.

נסים אליאסף: לא דיברתי על קטינים.

נסים אליאסף: נתתי דוגמה – פנקס הבוחרים.

נסים אליאסף: הוא כולל מספר זהות, שם משפחה, שם פרטי, שם האב, שנת לידה ומען.

נסים אליאסף: מדובר על 5 מיליון תושבים.

נסים אליאסף: את זה אנחנו עושים על פי חוק המפלגות.

נסים אליאסף: תנו לנו הוראה לא לתת את זה, תשנו את החוק וזה יקל עלינו.

גאלב מג'אדלה: אני מודע לקשיים המעוגנים בחוק.

גאלב מג'אדלה: לא לזו הכוונה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו גם לא חושבים שיש דרך אחרת לעזור למפלגות כדי שהן תתפקדנה ותפעלנה באופן דמוקרטי וכפי שצריך.

גאלב מג'אדלה: אני מודה לך.

יורם פינצ'וק: סנקציות כבדות מאד ואמצעי פיקוח.

גאלב מג'אדלה: אם כבודו רוצה את זכות הדיבור, אנא, תרשום לי בפתק.

רבקי דבש: אני ממשרד המשפטים.

רבקי דבש: חשוב לי להדגיש כמה דברים – ולא אכנס לכל הפרטים מפאת קוצר הזמן.

רבקי דבש: דבר ראשון- הדברים שנסים אליאסף אמר, הוא אמר כי פשוט, עובדתית, כנראה – עיקר המידע שמועבר, מוצג באינטרנט ובמקומות אחרים, מגיע מפנקס שמועבר למפלגות.

רבקי דבש: ואכן, נעשים ניסיונות - -

יחזקאל לביא: היה תיק פלילי בנושא הזה.

רבקי דבש: נכון, אבל פשוט אנחנו עדיין חושבים שיש דברים שהמפלגות צריכות את המרשם, אלא אם כן יוחלט אחרת.

רבקי דבש: החוק הזה בעצם בא לעגן ולאפשר לגופים שהוטל עליהם תפקיד או שיש עליהם חובה מכוח חוק.

רבקי דבש: אני מודה שעיינתי במחקר המשווה שעשה מרכז המחקר והמידע, ואני רואה שבין המדינות האירופאיות, שאגב- הן מדינות שמחמירות או יותר מקפידות על נושא ה - -, ההסדר שלנו הוא לדעתי בין המחמירים בו, כי מדברים על אינטרס ציבורי ועל דברים אחרים.

רבקי דבש: יש מדינות, חשוב להגיד, ויכול להיות שזה משהו שבעתיד יהיה גם בישראל – אבל לדוגמא בגרמניה יכולים לדבר על אימות, כן או לא, כי אצלם יש כבר תעודות חכמות.

רבקי דבש: יכול להיות שבעתיד, כשבישראל תהיינה תעודות כאלה זה יהיה הרבה יותר פשוט, כי לא צריך את המרשם, כי התעודה תהיה כזו שכל כך קשה לזייף אותה, שכשמישהו מגיע לבנק ומביא את התעודה, ורק בודקים אם היא אמיתי או לא, אז זה מספיק, ולא צריך להיכנס למרשם.

רבקי דבש: לצערנו, אנחנו עדיין לא שם.

רבקי דבש: ולכן, כשאדם מגיע לבנק ורוצים לבדוק שהוא לא מתחזה, הוא לא זייף את התעודה, אז צריכים את המידע.

רבקי דבש: אגב, הזמינו פה את הבנקים, אבל יש עוד גופים, כמובן, חוץ מהגופים של צווי איסור הלבנת הון, חברות הביטוח, קופות גמל וכן הלאה.

רבקי דבש: יש חברות של נתוני אשראי, יש מפלגות, כפי שהוזכר כאן - -

יורם פינצ'וק: אפשר לקבל רשימה שלהם?

יורם פינצ'וק: כי פניתי לפני שנתיים וביקשתי לדעת, ולא קיבלתי.

רבקי דבש: אין בעיה.

רבקי דבש: נעביר.

רבקי דבש: גם לוועדה.

רבקי דבש: יש גופים שהכנסת, או בחקיקת משנה, בהסמכה של חקיקה ראשית, קבעו שיש צורך למסור להם מידע, או שהתפקיד שלהם מחייב.

רבקי דבש: לדוגמה- חברות נתוני אשראי.

רבקי דבש: יש חוק נתוני אשראי, משנת 1=2002 שקובע שיש חברות שאוספות מידע שלילי על אנשים.

רבקי דבש: כל אחד מאתנו היה רוצה שהמידע השלילי, כשהוא נאסף, יהיה ברור שהוא נאסף על מי שהיה עליו מידע שלילי ולא על מישהו שהתחזה לאחר, או שהיתה טעות.

רבקי דבש: לכן הוודאות הזו חשובה.

רבקי דבש: עיקר המחלוקת כאן היא בנושא מדתיות – שחושבים שצריך לשים חסמים כאלה ואחרים.

רבקי דבש: על זה, אני מניחה, יהיו הדיונים הבאים.

רבקי דבש: אבל אני רוצה לומר בעניין הזה שני דברים.

רבקי דבש: יחסית למדינות אירופה – אנחנו עוד החמרנו יותר מאחרים.

רבקי דבש: אף אחת מהן לא מדברת על כך שהפרלמנט קובע רשימה של הגופים שיכולים לקבל.

רבקי דבש: תמיד שיקול הדעת נשאר בידי הרשות המבצעת.

רבקי דבש: רצוי וראוי שהרשות המחוקקת תגדיר בדיוק מה מותר ומה אסור, אין ספק, אין מחלוקת.

רבקי דבש: לכן אנחנו כאן, ולכן השופטת דורנר ביקשה שזה יעוגן בחקיקה.

רבקי דבש: אבל אני חושבת שאנחנו צריכים תמיד לזכור שאנחנו לא יכולים, אנחנו חייבים להשאיר את שיקול הדעת בידי הרשות המבצעת, לעשות את ההנחיות וקביעת הנורמות בצורה הברורה ביותר, ובמקרה הצורך – לפקח עליהן, בין אם זה על ידי רשם מאגרי המידע, והשבוע מונה רשם חדש, ובין, במקרה הצורך , אם האגודה חושבת שפעלו לא נכון, תמיד יש אפשרות לפנות לבג"ץ.

דוד אזולאי: אפשר לשאול שאלה?

דוד אזולאי: – האם אותם גופים שרשאים היום על פי חוק לקבל את המידע – אתם מודעים לכך שהם מעבירים את המידע לכל מיני חברות פרטיות?

דוד אזולאי: מה החוק אומר עליהם היום, לפני הצעת החוק החדשה?

רבקי דבש: עד היום, העברת המידע נתלתה בסעיף 29(ג), שמדבר על בעל עניין לכאורה.

רבקי דבש: והשופטת דורנר קובעת שזה לא מספיק.

רבקי דבש: אי אפשר להוכיח בעל עניין לכאורה כשהבנקים מבצעים עשרות אלפי ומאות אלפי פעולות ביום.

רבקי דבש: לכן היא ביקשה עיגון מפורש.

רבקי דבש: עיגון מפורש נותן סמכות למשרד הפנים או לשר הפנים להעביר את המידע.

רבקי דבש: הסנקציות נמצאות בחוק הגנת הפרטיות.

רבקי דבש: הן קיימות גם היום.

רבקי דבש: לצערנו, וזה משהו שאנחנו מודעים אליו- יש פער גדול בין הוראות הגנת הפרטיות לבין האכיפה.

רבקי דבש: זה משהו שקיים לא רק במרשם האוכלוסין.

רבקי דבש: אני יודעת שהדברים לא נוחים לכנסת, אבל אני אומרת: בבדיקות שנעשו, באמת - עיקר זליגת המידע מגיע מפנקס הבוחרים ולא מהבנקים.

רבקי דבש: חשוב שהדברים ייאמרו כי אני מניחה שלכנסת חשוב להעביר את פנקס הבוחרים, וזה הסעיף שיעגן בצורה יותר מסודרת את הסמכות של משרד הפנים להעביר את המידע, והסנקציות קיימות בחוק הגנת הפרטיות.

גאלב מג'אדלה: היות ונעשה שימוש במידע החשוב שהזמנו מהמערכת שלנו, המ.מ – אני מבקש ממי שהכין את החומר להתייחס.

דינה צדוק: אנחנו אכן בדקנו את המצב בעולם.

דינה צדוק: הלכנו למדינות שבהן קיים מרשם אוכלוסין וביקשנו לבדוק מה המצב.

דינה צדוק: חיפשנו מה התנאים להעברת מידע מהמרשם לגופים פרטיים וגם הוראות שנוגעות להעברת מידע באמצעים אלקטרוניים.

דינה צדוק: ברוב המדינות באמת מאפשרים להעביר מידע לגופים כאלה, למעט בפורטוגל – שם בכלל לא מעבירים, ובבריטניה – שיוקם שם בקרוב מרשם.

דינה צדוק: גם שם הם אומרים שלא תתאפשר גישה לגופים פרטיים למרשם, אלא לצורך אימות פרטים.

דינה צדוק: בכל המדינות שמאפשרות את הגישה הזו הם גם מתנים את זה בתנאים.

דינה צדוק: התנאים משתנים בין המדינות – מבקשים אינטרס מוצדק או הסמכה מפורשת בחוק, מדגישים שמשתמשים במידע רק לתכלית שלשמה הוא התבקש.

דינה צדוק: חלק מהמדינות דורשות הסכמה של נשוא המידע או לפחות שהוא לא יתנגד במפורש למסירת המידע.

דינה צדוק: התחברות למרשם באמצעים אלקטרוניים מצאנו בדנמרק, הולנד, פינלנד ושוויץ.

דינה צדוק: שוב – תמיד בתנאים.

דינה צדוק: ככל שהמידע יותר רגיש ורחב – מעבר לשם וכתובת, בדרך כלל יש הגבלות נוספות.

דינה צדוק: בדרך כלל המידע הרגיש גם לא יועבר באמצעים אלקטרוניים.

דינה צדוק: זה, בגדול.

דינה צדוק: אם תרצו לרדת ברמה הפרטנית של כל מדינה –זה אפשרי.

יחזקאל לביא: האם אצל רשם מאגרי המידע רשומים מאגרים שדומים למרשם האוכלוסין, בצורה זו אחרת, או מכילים פריטי מרשם שמצויים בחוק מרשם האוכלוסין שניתנים לציבור, שמותר לתת אותם לציבור?

רבקי דבש: רשם מאגרי המידע נמצא בחו"ל ולכן הוא לא הגיע לישיבה.

רבקי דבש: אני מציעה לשאול אותו.

רבקי דבש: ודאי שיש רשימות של מאגרים שיש בהם גם פרטים - אתה מתכוון לפריטים שמגיעים ממרשם האוכלוסין?

יחזקאל לביא: אני אתן לך דוגמה – אם אני היום רוצה לפתוח חשבון בנק, ואני מגיע לבנק.

יחזקאל לביא: הפקידה מסתכלת בפרטי מרשם שמופיעים במאגר מידע כלשהו, ואז היא גם אומרת לי : תעודת הזהות שאתה מחזיק בידך היא לא זו שרשומה במאגר, כי תאריך התעודה הזו אינו זהה לתאריך של התעודה שרשומה במאגר.

יחזקאל לביא: זה כבר פריט שאיננו מהפריטים הללו שהיו צריכים, לכאורה, להימצא בחוץ.

רבקי דבש: אתה מתכוון לפריטי המרשם שמופיעים בסעיף 2 לחוק מרשם האוכלוסין?

יחזקאל לביא: בדיוק.

יחזקאל לביא: נכון.

רבקי דבש: במרשם האוכלוסין יש את הפרטים של תעודת זהות, שם אב, וכדומה, ויש פריטים שנחשבים פריטים טכניים, שאנחנו לא מתייחסים אליהם כפגיעה בפרטיות.

רבקי דבש: המידע מתי הונפקה תעודת זהות הוא לא רלבנטי לעניין פרטיות, כי הוא לא מגלה עלי כלום.

רבקי דבש: מה שכן – הוא מאד רלבנטי לבנקים ולגופים שרוצים לאמת את התעודה, כי זה פריט שכנראה אם אצליח להתחקות אחרי פרטים של מישהו אני לא אדע בדיוק מתי תעודתו הונפקה, מתי היא נגנבה, לדוגמה.

רבקי דבש: אבל אלה לא פריטים שעליהם אנחנו חוששים מפגיעה בפרטיות.

רבקי דבש: ולכן, אני חושבת שהחשש לפרטיות, ככל שהוא קיים, הוא קיים לגבי הפריטים בסעיף 2, אבל משרד הפנים נותן גם פרטים טכניים.

גאלב מג'אדלה: אני מבקש ממר נסים אליאסף שיעביר לנו תוך שבוע ימים את רשימת הגופים והמוסדות שיש להם את ההרשאה להיכנס למערכת המידע.

דב חנין: הנושא שאנחנו עוסקים בו הוא נושא רגיש, עדין וחשוב.

דב חנין: בסופו של דבר אנחנו עוסקים בשאלה של הגנת הפרטיות שברמה המהותית היא זכות יסוד.

דב חנין: אני לא רוצה להיכנס לשאלות של הגדרות פורמליסטיות.

דב חנין: הזכות לפרטיות היא זכות חשובה ובסיסית, אבל ברור לנו שהיא לא הזכות היחידה בעולם, ולפעמים היא מתנגשת באינטרסים ציבוריים אחרים.

דב חנין: כלומר, כאשר אנחנו אומרים שזכות היא זכות יסוד, זכות שאנחנו רוצים להגן עליה, גם אני, אפילו לאור מה שאומר בהמשך – לא אומר שצריכה להיות זכות מוחלטת ושאין שום אפשרות להעביר שום מידע בשום מצב.

דב חנין: אני חושב שיש בהחלט אינטרס לעודד גורמים שפעילים אפילו בתחום הפרטי לאפשר להם לזהות אנשים.

דב חנין: אין לנו שום אינטרס לאפשר לאנשים איזושהי הסתתרות מאחורי יכולת לזייף תעודות זהות וכדומה.

דב חנין: יחד עם זאת, הדברים האלה צריכים להיעשות מאד מאד בזהירות ובשיקול דעת.

דב חנין: למעשה, הצעת החוק שנמצאת בפנינו, המטרה שלה, בשפה קצת גסה – לשנות תוצאות מעשיות של פסק הדין של בית המשפט העליון בעתירה 8070/98 של האגודה לזכויות האזרח, ומותר לכנסת לשנות תוצאות של פסק דין.

דב חנין: גם זה מותר.

דב חנין: הדרך הפורמלית שננקטת פה היא הדרך הראויה.

דב חנין: זאת אומרת, בית המשפט העליון אומר: אם רוצה המחוקק, יתכבד וישנה.

דב חנין: זה בסדר.

דב חנין: ברמה הפורמלית, זו הדרך לשנות.

דב חנין: ברמה המהותית, אני אומר את הדברים באמת מתוך הרבה הערכה לעבודת משרד המשפטים, אך אני לא מסכים שאתם עשיתם פה את כל הצעדים שנדרשים בכדי באמת לבצע את האיזון הדי עדין שכולם, סביב לשולחן, רוצים אותו.

דב חנין: אני חושב שיש פה הליכה יותר מדי נדיבה לכיוון פגיעה מיותרת ולא נדרשת בפרטיות.

דב חנין: אנחנו נמצאים בישיבה ראשונה, ואני מניח שתהיינה עוד ישיבות.

גאלב מג'אדלה: להערכתנו – 4 דיונים.

דב חנין: אז אני לא אכנס לפרטים, אני רק רוצה להפנות את תשומת ליבם של כל חברי הכנסת לשני הניירות המאד חשובים שהוגשו לנו, האחד – מטעם המועצה הציבורית להגנת הפרטיות, והשני – מטעם האגודה לזכויות האזרח, שבהם יש הצעות ברמת הפרטים הקטנים.

דב חנין: אני חושב שנעשתה פה עבודה יפה מאד, ברמת הפינצטה - - האגודה לזכויות האזרח - -

יצחק אהרונוביץ': שדב חנין חבר בה.

דב חנין: נכון.

דב חנין: אבל לא היה לי שום קשר להכנת המסמך הזה.

דב חנין: הייתי שמח שיהיה לי איזשהו חלק בו, אבל אני מודה ומתוודה שאין לי.

דב חנין: נהנתי לקרוא אותו אך אין לי שום חלק וזכויות בעריכתו.

דב חנין: ברמה הקונקרטית אני חושב שאנחנו מאד יכולים להסתייע בהערות הפרטניות - -

גאלב מג'אדלה: יש מסמך נוסף – של המועצה הישראלית לצרכנות.

דב חנין: אני רוצה לומר משפט אחד אחרון על העבודה שעשתה מחלקת המחקר והמידע.

דב חנין: עשיתם עבודה מאד יפה, כמנהגכם.

דב חנין: הגוף הזה באמת עוזר לנו מאד בעבודתנו.

דב חנין: אבל כשאני קורא את הסקירה ההשוואתית – אנחנו צריכים לשים לב לנקודה אחת.

דב חנין: אנחנו מדברים על עולם מאד דינמי.

דב חנין: לא הרי הסדרים שהוחלט עליהם בראשית שנות ה-90 כהרי הסדרים שהוחלט עליהם בנת 2006.

דב חנין: גם בעולם הליברלי אנחנו לומדים דברים, ואנחנו יותר ערים לסכנות של פגיעה בפרטיות היום ממה שהיה לפני 10 או 15 שנה.

דב חנין: לכן, כאשר בכל מיני מדינות חוקקו חוקים ב- 93 זה, כמובן חשוב, אבל יותר חשוב לראות את המדינות שחוקקו חוקים לאחרונה.

דב חנין: למשל – בריטניה.

דב חנין: ההגבלה שם היא מאד מרחיקת לכת, בדיוק בגלל הניסיון ממקומות אחרים שהראה שצריך מאד להיזהר כדי לא לפרוץ פתח שבו בעצם המידע על חיינו ועל הפרטים הבסיסיים שלנו יהיה פרוץ לכל דיכפין.

יחזקאל לביא: זו הסיבה שהם הודיעו שהם לא יאפשרו כניסה למעברים - -

רבקי דבש: אבל שם יש תעודת זהות ביומטרית, חשוב להגיד.

דב חנין: לכן הבעיה שם קצת אחרת.

אודליה אדרי: ככל שהמידע שנמצא במרשם יותר רגיש, סביר שתהיינה הגבלות יותר חמורות על ההוצאה.

טל ג'רסקי: רציתי לציין, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת חנין שבכדי לשקול בצורה נכונה את האיזון צריך שתהיה תמונה נכונה של איך אפשר לעמוד על הדרישות של הגופים השונים שצריכים את האינפורמציה.

טל ג'רסקי: כעיקרון, המחשבה שחושבים עליה –

טל ג'רסקי: אם צריך לאמת תעודת זהות או אם צריך לדעת מה נמצא בפנקס הבוחרים כדי להוציא מכתבים או לבצע חיקוקים, יש צורך להיות בעל גישה לאותו מאגר.

טל ג'רסקי: לפני שנמשיך בדיון חשוב לזכור שמבחינה טכנולוגית כיום זה לא המצב.

טל ג'רסקי: תיתכן האופציה לעמוד בדרישות, כפי שאני רואה אותן היום בחוק איסור הלבנת הון גם מבלי לגשת למאגר ישירות ולראות מה מצוי בו, אלא אפשר יהיה לאמת את האינפורמציה באמצעות הזנת השדות, והמחשב ממול יאמר האם הפרטים הוזנו נכון.

טל ג'רסקי: בפרוטוקול שמצוי באתר הכנסת בעניין יום עיון בנושא פרטיות, כינו את האופציה הזו - האופציה של הקופסה השחורה.

טל ג'רסקי: מבחינה טכנולוגית, אם אנחנו מדברים על מדינות אחרות בעולם – בעקבות ה- 11 בספטמבר בארצות הברית, יש עכשיו הרבה מאד מחשבה על שיתוף בין מאגרים פרטיים למאגרים ציבוריים, וההתקדמות הטכנולוגית שם היא לא רק שאפשר לגשת למאגר בלי לראות אותו, אלא אפשרות לעבד את המצוי במאגר מבלי לראות אותו.

טל ג'רסקי: האופציות האלה בנויות על התקדמות רבה בתחום ההצפנה, מחד,ו- - מאידך, וחוקרים מישראל הם המובילים בתחום בהקשר הזה.

טל ג'רסקי: לכן אני חושב שראוי שכאשר אנחנו מאזנים בין התחומים תמיד לזכור שהאופציות הן לא דיכוטומיות.

טל ג'רסקי: זה לא שאו שאתה יכול לבצע שאילתה ולראות את המדע בתוך המאגר, או שאתה חסום מהמאגר בכלל.

טל ג'רסקי: יש גם אופציה לגשת למאגר ולקבל אימות, גם מבלי לראות אותו.

טל ג'רסקי: לכן, בכל הקשר צריך לבדוק מה אנחנו מנסים לעשות.

טל ג'רסקי: כאן מגיע המסמך האחרון של הבנקים – אם אתה רוצה לעשות אימות על פי חוק איסור הלבנת הון, נדמה לי שהאופציה שציינתי עשויה להיות רלבנטית.

טל ג'רסקי: כמובן שצריך להסתכל על העלות, ולהבין שלבנקים יש עלויות בהכשרה, ובטעויות ובזמן – ואלה עלויות חשובות שצריך לשקלל אותן עם הרצון שלנו לאפשר להם לעבוד בצורה יעילה, אבל גם בין גופים פרטיים שנשלטים על ידי בעלי מניות, בעלי הון.

טל ג'רסקי: זו אופציה אחת.

טל ג'רסקי: מצד שני, הבנקים מדברים על דברים נוספים, כמו – לגשת למאגר ולדעת אינפורמציה במצב של פתיחת תיק להוצאה לפועל.

טל ג'רסקי: זו כבר אג'נדה אחרת שדורשת מידע מסוג אחר ואנחנו צריכים לחשוב עליו.

מיכאל בירנהק: אני מייצג את המועצה הציבורית להגנת הפרטיות, שהיא גוף שפועל לפי חוק הגנת הפרטיות ומייעץ בעיקר לשר המשפטים ולרשם מאגרי המידע, בפועל.

מיכאל בירנהק: נקודת המוצא, כפי שהמועצה רואה אותה, מטבע הדברים, היא זכות היסוד לפרטיות.

מיכאל בירנהק: זו נקודת המוצא, זו נקודת המוצא של פסק הדין של בית המשפט העליון בסוגיה.

מיכאל בירנהק: ברור גם למועצה – המועצה מכירה בצורך של הבנקים וגופים אחרים לציית לחוקים של הלבנת הון וחוקים אחרים, לאמת זהות ולגשת למאגרי מידע מסוימים בתוך מרשם האוכלוסין.

מיכאל בירנהק: המטרה היא גם לתכלית ראויה.

מיכאל בירנהק: כל זה בסדר.

מיכאל בירנהק: הסוגיה, כפי שציין ד"ר ג'רסקי נמצאת בפרטים, או כפי שבית המשפט העליון מכנה זאת – שאלת המידתיות:

מיכאל בירנהק: האם האמצעים שננקטים פה מתאימים למטרה, או שהם עולים על הנדרש.

מיכאל בירנהק: לפי עמדת המועצה, הצעת החוק בנוסחה הקיים קובעת מנגנון שהוא גורף בהרבה מעבר לנדרש.

מיכאל בירנהק: אפשר, כמובן, להיכנס לפרטים.

מיכאל בירנהק: הגופים מקבלי המידע מוגדרים בצורה רחבה מדי, אין הגדרה של איזה שימוש הם יכולים לעשות באיזה מפרטי המידע.

מיכאל בירנהק: הסנקציות שמכוונות לבנקים ולשאר מקבלי המידע, לפי הצעת החוק, לא קיימות כמעט.

מיכאל בירנהק: נכון שיש הפניה כללית או הנחה שיש הפניה לסנקציות שנמצאות בחוק הגנת הפרטיות.

מיכאל בירנהק: אשמח מאד לדעת ולו גם על תיק אחד, תביעה אחת, אזרחית או פלילית, שהוגשו לפי הפרה של חוק הגנת הפרטיות.

מגלי והבה: הרבה אנשים לא יודעים מה נעשה במידע הזה.

מגלי והבה: אתה לא יודע כמה העסק פרוץ וכמה עושים כמה שרוצים.

מגלי והבה: האזרחים לא יודעים - -

מיכאל בירנהק: אני מצטער אם לא הבהרתי – אני שותף לעמדתך.

מגלי והבה: אני התייחסתי למשפט האחרון שלך.

גאלב מג'אדלה: בדיוק הפוך ממה שהבנת.

גאלב מג'אדלה: המשפט האחרון הוא לא הדעה הכוללת של דבריו.

מיכאל בירנהק: יש הרבה מאד הפרות אבל אין אכיפה, מכל מיני סיבות – וזה דיון שלם.

מיכאל בירנהק: לכן, ההפניה הכללית שמשתמעת פה, שהסנקציות שיחולו על מי שיפר את החוק הזה הן לא שוות יותר מזה.

מיכאל בירנהק: זה שהגופים מקבלי המידע אמורים להתחייב שלא להשתמש – אין לזה ערך.

מיכאל בירנהק: גם אני יכול להתחייב לכל מיני דברים וזה לא יעזור בשום דבר.

מיכאל בירנהק: אנחנו סבורים – פירטנו כמה הצעות במסמך שהגשנו לעיון חברי הוועדה הנכבדים – לקבוע סנקציות.

מיכאל בירנהק: אם בנק יידע שאם המידע יזלוג ממנו אז תהיה סנקציה מסוימת, התוצאה היא שהבנק ייזהר שבעתיים והפרטיות של כולנו תישמר.

מיכאל בירנהק: הרי השאיפה היא שהבנקים יוכלו להשתמש במידע כפי שהם צריכים, רק ככל שהם צריכים, מבלי שהמידע יזלוג.

מיכאל בירנהק: אציין עוד – פסק הדין של בית המשפט העליון בסוגיה, כפי שציינה נכון עורכת הדין רבקה דבש ממשרד המשפטים, קובע שצריך לעגן את הנושא, אם רוצים להעביר מידע לבנקים, לגופים פרטיים אחרים – לעגן זאת בחקיקה.

מיכאל בירנהק: יחד עם זאת, בית המשפט הדגיש, ואני מצטט: "מושכלות ראשונים הן כי ניתן לפגוע בזכויות אדם ובכללם הזכות לפרטיות רק אם הפגיעה מקיימת את כל ארבעת היסודות המצטברים..." – מודגש- "...

מיכאל בירנהק: הקבועים בפסקת ההגבלה" – הכוונה היא לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, מבית מדרשה של הכנסת.

מיכאל בירנהק: כלומר, הפגיעה צריכה להיות, בין היתר, במידה שאינה עולה על הנדרש.

מיכאל בירנהק: לעניות דעתה של המועצה הציבורית להגנת הפרטיות בהצעת החוק הנוכחית הפגיעה בפרטיות עולה על הנדרש עשרות מונים.

מגלי והבה: אני רוצה להודות על החומר שקיבלנו והשכיל אותנו בנושא המדינות האחרות.

מגלי והבה: כשאנחנו רואים שמדינות מתקדמות כמו בריטניה, ספרד, ואפילו פורטוגל - ואנחנו לא נופלים מהם בנושאים רבים, לא יכול להיות שאם הם קובעים איסור גורף על קבלת מידע לגופים פרטיים והיום, לצערנו, העסק פרוץ לגמרי.

מגלי והבה: כל מי שרוצה, ברשות או לא ברשות, נכנס למאגר המידע שנמצא במשרד הפנים ולוקח את כל הנתונים.

מגלי והבה: אנחנו צריכים לציין ולעמוד על המשמר שכל מי שרוצה, כולל גופים פרטיים, או אפילו גופים אחרים – הם יכולים לאמת נתונים ולא לבקש נתונים על האזרח.

מגלי והבה: זו נקודה מאד חשובה.

מגלי והבה: לאמת – אפשר.

מגלי והבה: יש לך נתונים מסוימים, אתה בודק אותם, לוקח אותם ומאמת מה שיש לך, אבל לא להפוך את המידע הפרטי שישנו במאגרי משרד הפנים או מאגרים אחרים, ולעשות בו שימוש שיש בו לעתים פגיעה גסה, גם בפרטיות של האדם.

מגלי והבה: לפעמים, הגופים הפרטיים האלה – שבראש מעייניהם הוא הרווח והאינטרס שלהם ולאו דווקא של האזרח.

מגלי והבה: לכן אנחנו חייבים, וחשוב לנו פה, לשמור על הנקודה של הפגיעה בפרטיות.

מגלי והבה: אנחנו צריכים לעמוד על המשמר ולא לתת יד למתן מידע גורף לכל גוף שהוא, כולל משרדי ממשלה, במגבלות מסוימות.

יצחק אהרונוביץ': אני, קודם כל, אומר שעשו פה עבודה יפה.

יצחק אהרונוביץ': הייתי לוקח את המסמך המסכם של הלשכה המשפטית ששמה את כל העמדות – ואין ניגודים.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מוצא, למעט, אולי, אצל המועצה להגנת הפרטיות ששם היתה עיקר ההתנגדות.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר שבאמת יש לנו בסיס שאפשר להתקדם אתו.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר כמה דברים מרכזיים: הנחת העבודה שלי, לפחות, היא שמידע זה כוח.

יצחק אהרונוביץ': מי ששולט על מאגרי מידע – יש לו כוח, ולכן צריך להיזהר ולשמור וצריך לא לתת פרשנויות שאינן מעוגנות ואינן חקוקות.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה צריכים להיות בידינו.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר שבהצעת החוק יש פרשנות רחבה מדי.

יצחק אהרונוביץ': צריך למקד אותה, צריך לחדד את הנושא של החוקתיות – זכות הפרטיות ומידת הפגיעה בזכות זו.

יצחק אהרונוביץ': יש פה כמה הצעות שאני בהחלט חושב שצריך לחדד אותן ולקבוע עליהם כל מיני פתרונות, למשל – קביעת הגופים הזכאים לקבל, דרכי העברת המידע, ועוד ועוד.

יצחק אהרונוביץ': אני חייב לציין את הנושא של דו"ח המבקר שמדבר על הנושא הזה.

יצחק אהרונוביץ': המבקר מעיר את עינינו עם פנס בעיניים, בעיקר עם אותה חברה שריכזה עד היום את הנושא של מרכז האוכלוסין, וכל החומר שקיים שם, ואת הנושא של העברת המידע, הוצאת מידע מהמחשבים עצמם לכל מיני גופים וכל מיני צרכים.

יצחק אהרונוביץ': וצריך באמת גם לחדד את הנקודה שדו"ח המבקר הדגיש.

יצחק אהרונוביץ': הדבר האחרון – מכל מה שאנחנו שומעים, אפשר באמת להגיע לאיזו הצעה מוסכמת.

יצחק אהרונוביץ': מה שמוסכם בהצעת החוק- שנשים בצד.

יצחק אהרונוביץ': מה שלא מוסכם – נקיים על זה דיון נוסף או מספר דיונים וננסה לחדד ולהגיע להסכמות.

יצחק אהרונוביץ': לא תמיד, אבל אפשר להגיע להסכמה.

יצחק אהרונוביץ': ברוב הדברים יש הסכמה ואני חושב שאפשר להתקדם עם הצעת החוק.

דליה רסקאי: אני מייצגת את המועצה לצרכנות.

דליה רסקאי: העברתי לכם את העמדה שלנו אבל רציתי להוסיף כמה דברים.

דליה רסקאי: העברת המידע, אף שנעשית באופן חוקי, יש איזשהו חשש שזה ישמש, אולי אנשים אחרים, מעבר לגוף שמוסמך לקבל את המידע.

דליה רסקאי: זה יכול לשמש ולפגוע באותם אזרחים, ולפגוע בהגנת הפרטיות.

דליה רסקאי: על מנת למנוע את זה, כמו שראינו בפרשה שהיתה בעניין האגודה לזכויות האזרח, כאשר פרשו הוגשו כתבי אישום נגד 50 חוקרים.

דליה רסקאי: גם שלשום היתה כתבה בעיתון לגבי פקיד בכיר במס הכנסה שהעביר מסמכים כאלה.

דליה רסקאי: אז המועצה לצרכנות מציעה לוודא שאותו גוף שמקבל את המסמך הוא אכן אותו גוף שאמור לקבל אותו.

דליה רסקאי: שנית, אנחנו מבקשים שתיקבע בחוק איזושהי סנקציה למפר את אותן הוראות חוק.

דליה רסקאי: לא לתת לאותו גוף הרשאה - -

ליאור שפירא: אנחנו, בלשכת עורכי הדין, נמצאים קצת בבעיה.

ליאור שפירא: בשנת 2003 מנהל בתי המשפט הטיל על ציבור עורכי הדין שבכל תביעה, או יותר נכון - בכל תיק הוצאה לפועל, בקשה לעיכוב יציאה מהארץ, בקשה לעיקולים זמניים, שאנחנו מחויבים לצרף תדפיס של משרד הפנים.

ליאור שפירא: אם אנחנו לא יכולים לעשות את זה, אנחנו לא יכולים לפתוח את התביעה.

ליאור שפירא: עם העברת החוק, ההוראה של מנהלת בתי המשפט, הוצף פה משרד הפנים בפניות, וכמובן, משרד הפנים לא יכול היה לעמוד בעשרות אלפי פניות שמוגשות מדי חודש.

ליאור שפירא: לכן, לשכת עורכי הדין וההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין יזמה ממשק למשרד הפנים על מנת שאנחנו נוכל לקבל את אותם פרטים הנדרשים לנו על מנת לבצע את ההחלטה של מנהלת בתי המשפט.

ליאור שפירא: ואכן, עד היום, כל פעם שאנחנו פותחים תביעה או מגישים תיק הוצאה לפועל אנחנו מצרפים תדפיס של משרד הפנים.

ליאור שפירא: איפה החריג?

ליאור שפירא: החריג הוא בביצוע צ'קים.

ליאור שפירא: הצלחנו לשכנע את מנהל בתי המשפט שהבנקים עושים את אותה בדיקה, ומאחר ותעודת הזהות שמוטבעת על גבי הצ'ק נבדקה על ידי הבנקים, זה חוסך לנו, לציבור עורכי הדין או לכל מי שמשתמש בתביעות על ידי בית המשפט את הבדיקה.

ליאור שפירא: לכן החשיבות, ואנחנו פועלים על פי הוראת בית הדין.

ליאור שפירא: אבל אני אמשיך ואומר – אם אנחנו קוראים לאחרונה בעיתון, וזה הועלה כבר במסגרת חוק ההסדרים – הרפורמה של ממלא מקום שר המשפטים לגבי פעילות של מאגרי מידע בתיקי הוצאה לפועל.

ליאור שפירא: מה המשמעות?

ליאור שפירא: שעם כניסת הרפורמה לתוקף נוכל לקבל את כל מאגרי המידע במס הכנסה, ברשם המקרקעין, במשרד התחבורה, וכן הלאה וכן הלאה – גופים שאין ספק שהם מאד רגישים.

ליאור שפירא: מה הבעיה?

ליאור שפירא: המידע הזה מתקבל על ידינו באמצעות מספר תעודת זהות.

ליאור שפירא: היה ולא תהיה בידנו תעודת הזהות הנכונה, אז אל"ף- אנחנו עלולים לקבל מידע לא של האנשים שאנחנו דורשים, ובמקביל – גם לבצע פעילות מבצעית, כגון עיקולים ודברים כאלה, שהיום מתבצעים - - גם על פי תעודת זהות, -במקומות הלא נכונים.

ליאור שפירא: לכן, אנו, ציבור עורכי הדין חושבים שצריך לתקן את החוק בצורה כזו שמי שעל פי חוק מחויב להגיש תדפיס, יהיה רשאי להגיש על פי אותם מאגרי מידע בצורה ממוחשבת.

אבנר פינצ'וק: אני מהאגודה לזכויות האזרח.

אבנר פינצ'וק: אני מבין שאנחנו עדיין בשלב ראשוני של הדיון.

אבנר פינצ'וק: אני רק רוצה לציין מה שאולי ברור מאליו – זו פעם ראשונה שמבקשים פה מהכנסת לאשר התחברות של גופים פרטיים למחשב של מאגרי מידע ציבוריים.

אבנר פינצ'וק: מה שחשוב להבין - אנחנו מדברים פה על פרטיות.

אבנר פינצ'וק: אנחנו התאחדנו לכלל חברה וויתרנו מעט על הפרטיות שלנו.

אבנר פינצ'וק: הסכמנו בכלל שיהיה איזשהו מאגר שאנחנו נהיה רשומים בו, זה מאגר מרשם האוכלוסין, ומאגרי מידע אחרים, כמובן, כדי לאפשר לשלטון לתת לנו שירותים כדי לנהל את המדינה, את החברה.

אבנר פינצ'וק: נתנו את המידע למטרה מאד מסוימת, ועכשיו אומרים – יש עוד מטרות, ולכן אנחנו נעביר את המידע הזה לגופים פרטיים.

אבנר פינצ'וק: זה לא רק הבנקים, יש פה רשימה של גופים וגורמים שמקבלים את המידע.

אבנר פינצ'וק: אנחנו לא נלחמים בטחנות רוח.

אבנר פינצ'וק: אנחנו יודעים שיש בחברה מודרנית צרכים שמצדיקים פגיעה בזכויות יסוד וזכות לפרטיות, אבל כמו שנאמר פה עד עכשיו -מאד מאד חשוב שהפגיעה הזו תהיה מדתית.

אבנר פינצ'וק: הרי הדבר הזה נעשה כבר במשך שנים, ואנחנו הגשנו עתירה.

אבנר פינצ'וק: טענו שמדובר פה בפגיעה בזכות יסוד.

אבנר פינצ'וק: אנחנו דורשים שאם הפגיעה הזו, גם אם היא מדתית – שהיא תהיה מעוגנת בחוק.

אבנר פינצ'וק: ההתנגדות היא קשה בעיניי משום שבסופו של דבר ההתנגדות היתה שהדבר הזה לא מעוגן בחוק.

אבנר פינצ'וק: הרי הבנקים ביקשו דיון נוסף על פסק הדין של בית המשפט העליון.

אבנר פינצ'וק: בג"ץ לא אמר שהוא חושב שמדובר בהסדר שהוא לא מדתי ושצריכים לחתוך את הצינור ושהבנקים לא יוכלו יותר ליהנות מאימות מידע מול מרשם אוכלוסין.

אבנר פינצ'וק: אמרו – תעגנו את זה בחוק.

אבנר פינצ'וק: ההתנגדות הזו של הבנקים ושל גופים אחרים לזה שהכנסת תשב ותחשוב – מתי, למה, באיזה אמצעים – תצר את התנאים ותקבע סנקציות, החשש מפני הפעולה הזו של הכנסת מפחידה אותי.

אבנר פינצ'וק: אני חושש לא רק מזליגה אלא משימוש לרעה במידע הזה, או שימוש שאתם, חברי הכנסת, לא הרשיתם אותו.

אבנר פינצ'וק: יש דברים שאפשר לדון בהם – יכולה להיות מחלוקת על הלגיטימיות, על הצורך, אבל בוא נניח ואפילו אני אאלץ להסכים – שיש דברים שבשבילם ראוי שיפגעו במעט או לא במעט בזכות יסוד וזכות חוקתית.

אבנר פינצ'וק: אבל אני רוצה שזה יהיה זה ואך זה.

אבנר פינצ'וק: לא מספיק שיתחייבו לדברים מסוימים.

אבנר פינצ'וק: אנחנו צריכים היום גם בחקיקה, לא רק בתקנות, להיות הרבה יותר מתוחכמים כי האמצעים לפגוע בזכויות שלנו הם הרבה יותר מתוחכמים.

אבנר פינצ'וק: הטכנולוגיות הן הרבה יותר מתוחכמות.

אבנר פינצ'וק: ולכן אנחנו צריכים – ומשרד המשפטים מכירים את כל המנגנונים החוקיים שאפשר להכניס כדי להצר את צעדיו של מי שיקבל את הזכות הגדולה להסתכל במאגרי המידע שלנו, של הציבור.

אבנר פינצ'וק: אני לא אפרט את כל ההסדרים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא בדיון מפורט עכשיו.

גאלב מג'אדלה: תאמר רק את עמדתך העקרונית.

גאלב מג'אדלה: הפירוט – בדיון הבא.

אבנר פינצ'וק: אז נתתי את עמדתי העקרונית.

אבנר פינצ'וק: יש מסמך מפורט שלנו שמפרט הצעה של הסדרים.

אבנר פינצ'וק: דבר אחד היושב ראש הנכבד כבר ביקש, ואנחנו נמתין לו בכיליון עיניים – זה קודם כל שנראה מי היום מקבל את המידע הזה ולמה הוא מקבל כי גם את זה לא הצלחנו לקבל עד היום כאשר ביקשנו, ממשרד הפנים.

אבנר פינצ'וק: אני חושב, וזה גם חשוב להסדר שאנחנו ניצור, שהעין הציבורית תדע לאן עובר מידע ואיזה, מכל מאגר מידע.

אבנר פינצ'וק: דבר שני שחשוב - להסדר הזה יש הסדר משלים.

אבנר פינצ'וק: ההסדר הזה, שמוצע בפניכם, יש לו הסדר משלים בתקנות.

אבנר פינצ'וק: אני הבנתי שהתקנות - -

רבקי דבש: בגלל השביתה במשרד הפנים העברנו את זה בצורה ידנית.

אבנר פינצ'וק: מאד חשוב שיהיו בפנינו גם התקנות המוצעות - - -אתם תעבירו?

רבקי דבש: אנחנו לא חייבים להביא לכאן תקנות כי עדיין אין לנו סמכות להתקין אותן, אבל בכל זאת חשבנו שחשוב לנו להביא אותן, כדי לקבל הערות.

מוטי ארד: אני נציג הבנקים.

מוטי ארד: הבנקים נמצאים כאן כגורם שאמור לקבל את המידע, אבל זה, למעשה, הגורם היחיד שנמצא בחזית מקבלי המדיע, והוא, למעשה, הגורם שיסכימו כאן שהוא מעורר הכי פחות בעיה, כי הבנקים אמונים על החזקת מידע שהוא הרבה יותר פרטים מאשר שם וכתובת של אדם שהוא לקוח, אלא כל ענייניו הכספיים, אמון על קיום מערכות בקרה יום יומיות - -

מגלי והבה: כל עוד אתם מרוויחים.

מגלי והבה: אם לא - - -

מוטי ארד: מחזיקים את המידע בצורה הכי מפוקחת שיש במדינה.

מגלי והבה: בחינם?

מוטי ארד: לא בחינם.

קריאה: אף אחד לא עובד בחינם.

מוטי ארד: עושים את זה בלי קשר.

מוטי ארד: ההסדר עם הבנקים קיים 16 שנה ולא נשמעה אף תלונה שנעשה שימוש לרעה במידע הזה.

מוטי ארד: ההסדר הזה מקורו בפניה של לקוחות של בנקים שאמרו שנגנבה מהם תעודת זהות ושהם חוששים שהשתמשו בתעודה הגנובה כדי לפתוח חשבון על שמם.

מוטי ארד: מקרים כאלה קרו.

מוטי ארד: ואז, בעצה אחת עם משרד הפנים והמשטרה הוחלט לעשות את ההסדר הזה, כאשר הבנקים מקבלים 10 שדות נתונים מתוך 86 שדות שיש במרשם.

מוטי ארד: השדות הם השדות הכי טריביאלים, שנמצאים בתעודת הזהות של מי שניגש לפתוח את חשבון הבנק.

גאלב מג'אדלה: אני, ברשותכם, מבקש לסיים את הדיון.

גאלב מג'אדלה: אני רק רוצה להעיר למכובדי מהאגודה לזכויות האזרח.

גאלב מג'אדלה: זו לא הפעם הראשונה.

גאלב מג'אדלה: היה צו בנושא הלבנת הון בפעם הראשונה, כך שזו היא הפעם השניה שאנחנו נדרשים בעניין הזה.

אודליה אדרי: רק לחדד את העניין של הצעת החוק הזו – מטרתה היא ההסדר.

אודליה אדרי: הבסיס להעברת המידע זה לא החוק הזה.

אודליה אדרי: זה רק ההיתר הפורמלי, המערכת.

אודליה אדרי: הבסיס זה החיקוק.

אודליה אדרי: זאת אומרת, כל חיקוק שנחקק שבו נקבע שהגוף המקבל צריך לאמת זהות – זה הבסיס להעברת המידע.

אודליה אדרי: זה המנגנון.

אודליה אדרי: שיהיה ברור שדיון בשאלה האם הבנקים רשאים לקבל את המידע - לא כאן המקום לדון בזה.

אודליה אדרי: כאן המקום לדון האם המערכת - -

גאלב מג'אדלה: מה הוא המקום לדון בזה?

אודליה אדרי: צו איסור הלבנת הון - -

רבקי דבש: צ'קים ללא כיסוי - -

אודליה אדרי: כל החוקים שעל פיהם אנחנו פועלים.

אודליה אדרי: אנחנו, עורכות הדין של הלשכה המשפטית שמבקרות את העברת המידע, ברגע שאנחנו מקבלות בקשה אנחנו דבר ראשון מבקשות את החוק המסמיך.

אודליה אדרי: שם המקום לעשות את הדיון האם הגוף המקבל זכאי לקבל את המידע או לא.

מירי פרנקל שור: אף אחד לא חולק על הסמכות לקבלת המידע.

מירי פרנקל שור: השאלה היא מה המנגנון שבו צריך להבטיח שהמידע יעבור, מה הסנקציות, מה האכיפה.

מירי פרנקל שור: זו לא שאלה שעומדת כאן לדיון.

אודליה אדרי: אבל היו טענות – האם הבנק צריך לקבל מידע - -

גאלב מג'אדלה: כאן אנחנו בחברה דמוקרטית ולא מגבילים את האנשים לדבר רק על מה שעל סדר היום.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נדרשנו על ידי בג"ץ- כדאי שתזכרו את זה, לא התעוררנו יום אחד לעסוק בזה.

גאלב מג'אדלה: נדרשנו על ידי בג"ץ, ובמלוא מובן המילה.

גאלב מג'אדלה: אז תזכרו את זה.

גאלב מג'אדלה: לכן אנחנו פה נמצאים בדרישה לנושא מורכב, רגיש, מסווג, לא פשוט.

גאלב מג'אדלה: אל תקלו בזה ראש.

גאלב מג'אדלה: לכן אמרתי שיהיו 4 דיונים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נתמקד בנקודות אחת לאחת, בכל הנושא של פרטיות, וזו תעמוד כשאלה מרכזית בכל הדיון שלנו.

גאלב מג'אדלה: זה לא פשוט.

גאלב מג'אדלה: אל תקלו ראש.

גאלב מג'אדלה: קחו את זה בשיא הרצינות והמורכבות.

גאלב מג'אדלה: כאשר נקבל את רשימת המוסדות והגופים והסייגים – נעשה את זה.

גאלב מג'אדלה: דבר אחד שיהיה ברור לכולם: הדיונים שלנו יהיו בשקיפות מלאה, פתוחים לכל.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מצפים שבג"ץ יעקוב על כל מה שקורה בנושאים האלה בצורה הכי מסודרת.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא דנו הרבה בנושאים האלה בשנתיים האחרונות.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מודעים לכובד העניין וזה לא פשוט.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מקווים שנוכל להביא תוצר מוגמר שבו נבטיח את זכות האזרח מבלי לפגוע בו, וגם לאפשר לגורמים לקבל את המידע שצריך לקבל.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לכולם.