ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 46, 2006-11-22 09:00

חברי הוועדה: קולט אביטל

חברי הוועדה: זאב אלקין

מוזמנים: ארז חלפון - מנכ"ל משרד הקליטה

מוזמנים: חביב קצב - מנהל אגף בכיר לדיור במשרד הקליטה דוד יאסו - מנהל מחלקת קליטת עולי אתיופיה שרה כהן - מנהלת מחלקת הרווחה אסף דורון - יועץ בכיר לשר מסרט וורקו - אחראית פרוייקטים חינוכיים במשרד הקליטה עודד סלומון - מנכ"ל המחלקה לעלייה וקליטה אפרת וולך - קצינת נוער – המשרד לביטחון פנים

מוזמנים: מאיה שריר - מדריכה ארצית בעליה וקליטה במשרד החינוך אברהם נגוסה נחמן שי אבי יספין מנהלת הוועדה: דנה גורדון נרשם ע"י: פרוטוקול בע"מ דיווח השר לקליטת העלייה על יישום מסקנות הוועדה בנושא: מצבם הקשה של העולים מאתיופיה – הצעה לדיון מהיר של חה"כ קולט אביטל

מיכאל נודלמן: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת קליטה, עלייה ותפוצות, בנושא מצבם הקשה של העולים מאתיופיה.

מיכאל נודלמן: התחלנו לדון בנושא לפני שישה חודשים והוועדה החליטה שכעבור שלושה חודשים ישמיע שר הקליטה את התכנית שמטרתה לתקן את כל הליקויים של קליטת העולים מאתיופיה.

מיכאל נודלמן: שמענו מהרבה ארגונים שמטפלים ביהודי אתיופיה, והגענו למסקנה שאין תכנית מגובשת אחת והיום שר הקליטה ידווח לנו מה משרד הקליטה עושה כדי לשפר את מצב העולים מאתיופיה.

זאב בוים: תודה רבה אדוני היו"ר, חה"כ אביטל, אנשי המשרד וכל האורחים.

זאב בוים: אכן הנושא של קליטת יהודי אתיופיה מעסיק את המדינה כבר הרבה שנים, במיוחד מאז תחילת המבצעים, במיוחד ממבצע משה שהיה באמצע שנות ה-80 ואילך.

זאב בוים: קליטת עלייה זהו נושא שדורש תשומת לב מכל התפוצות, לכל עדה יש בעיות משלה אך לעדה האתיופית יש בעיות מאוד מיוחדות שאינן דומות לאוכלוסיות אחרות, לכן נדרשת הערכות מיוחדת שמובילה לתכניות הקיימות היום.

זאב בוים: רציתי להעיר שבניסוח של הדיון דובר על בדיקה מקיפה של הכשלים בטיפול ולדעתי יותר נכון להשתמש במילה, קשיים, כי כשלים זה כבר מסקנה גורפת וחד משמעית המצביעה על כך שיש פה כשל.

זאב בוים: אדוני היו"ר, ברצוני להציג את הפעולות העיקריות שמתבצעות למען העדה האתיופית בתהליך קליטתה.

זאב בוים: אני אציג את התוצאות הן לחיוב והן לשלילה.

זאב בוים: את הלקחים מכל זה, אני מציע שנשאיר לחלק האחרון.

זאב בוים: מרבית הפעולות שננקטות כאן הן המשך של טיפול.

זאב בוים: קליטת עלייה זה תהליך, ולא ניתן לבצע שינויים של לחיצת כפתור.

זאב בוים: בתהליך קליטת העדה האתיופית, הבעייה העיקרית היא בגישור על פערי תרבות ענקיים, ולכן נדרש תהליך ממושך והדבר הכי חשוב שעלינו לבדוק הוא האם אנחנו במסלול הנכון.

זאב בוים: אני מציע אדוני היו"ר, ברשותך, להדגיש בפני אנשי מקצוע שחלקם נמצאים פה שהדגש הוא לא על דיון פילוסופי אלא קודם להיות מעשיים ולהחליט איזה פרויקטים עושים.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להעיר על הוויכוח כשלים או קשיים חבל שאתה לא היית בישיבה, אנו חברי-הכנסת עמדנו על זה שיש כשלים לא קשיים בקליטת עולי אתיופיה.

מיכאל נודלמן: אם אנחנו רואים שיש בתי-ספר שבהם רק יהודים מאתיופים ואין יהודים מישראל, זה כשל של מערכת החינוך ולא הקליטה.

מיכאל נודלמן: ויש עוד דוגמאות שבהן אנחנו כשלנו.

מיכאל נודלמן: זה לא קשיים, אנחנו נוהגים כך ביהודי אתיופיה במשך שנים.

קולט אביטל: ברצוני להבהיר שני דברים, כמי שישב בוועדה הזאת וישב מול משרד הקליטה והמון משרדים שבדרך-כלל עשו כמיטב יכולתם והשקיעו הרבה מאוד כסף, הרבה מאוד משאבים, הרבה מאוד חשיבה, אני לא באתי להגיד שלא נעשים דברים או שהמערכת נכשלה.

קולט אביטל: אני באתי להגיד שאני וכולנו כאן יחד מסתכלים על תוצאות שחלקן עגומות.

קולט אביטל: ולכן הבעיה היא לא רק הקושי בדרך, הבעיה היא התוצאה.

קולט אביטל: כמו זו למשל שהרבה מאוד אתיופים חיים בשכונות עוני, בגטאות לצורך העניין הזה, שהם בעצמם מוקד ליצירת קשיים.

קולט אביטל: זה נראה לא רק כקושי אלא כשל וכשל זה לא אומר כשלון, כשל זה פחות מכישלון, מבחן התוצאה.

קולט אביטל: אני אמנה מספר גורמים שנראים לנו כמכשילים את הקליטה.

קולט אביטל: ודווקא משום שאתה שר חדש במשרד הקליטה, אשאל אם לא הגיעה השעה לבחון כמה מהקונספטים שבהם חיינו.

קולט אביטל: למשל כל הנושא של השיקום, או איך ומה אנחנו משקיעים במערכת החינוך במגמה להגיע לאיזה שהם שינויים שאולי יכולים להניב תוצאות יותר חיוביות.

קולט אביטל: זה הקונטקסט שבו נבחנו דברים.

קולט אביטל: אני רוצה להגיד לך במאמר מוסגר, אני חוזרת מאיזשהו כנס שהתקיים במלטה בסוף השבוע, 56 פרלמנטים דנו בבעיות של קליטת מהגרים בתוכם ואין מדינה אחת שיודעת ועושה מה שאנחנו עושים למען העולים.

קולט אביטל: ואני אומרת את זה כדי שנקבל פרספקטיבה.

קולט אביטל: אני באמת לא באה להתקיף את המערכת, אבל אנחנו רואים שיש בקרב הקהילה האתיופית, לצערי, כל-כך הרבה מקרים של התאבדויות, כל-כך הרבה מקרים של נשירה מבתי-ספר, כל-כך הרבה בעיות בתוך השכונות עצמן.

קולט אביטל: יש לנו שלושת אלפים אקדמאיים שסיימו אוניברסיטאות והם לא נקלטים בשוק העבודה, זה לא מעודד את הקהילה לשלוח את יתר החברים שלה ללמוד באוניברסיטאות.

קולט אביטל: אלה נקודות ציון שנראות לנו אפילו קצת יותר מקשיים.

קולט אביטל: ולכן המטרה שלנו היתה לחפש דרכים אחרות.

קולט אביטל: אולי במקום לתת משכנתא שלא מספיקה לרכישת דירה טובה, עדיף לפזר אותם בארץ בקרב שכונות וערים יותר חזקות שבהן גם יש עבודה ולא ליצור בעצמנו גטאות שבסופו של תהליך הבעיה רק תסתבך.

קולט אביטל: זאת היתה מטרת הדיון ואדוני השר, באמת לא היתה שום סיבה שמישהו ייעלב מהמילה "כשלים" כי לא זאת היתה הכוונה והמטרה.

קולט אביטל: אם אנחנו לא נסתכל על המצב כפי שהוא ונתקדם באותו התלם שהלכנו עד עכשיו, נמשיך לייצר את אותם הכשלים ואת אותם הקשיים.

קולט אביטל: זאת המטרה.

זאב בוים: אני מקבל בגדול, וגם בפרטים את ההבחנות האלה ומסכים אתן.

זאב בוים: קודם כל עלינו לבדוק את עצמנו כל הזמן.

זאב בוים: בסיכום אני גם אצביע על איך אני חושב שצריך לעשות בחינה רצינית שתבחן מול ההשקעות את התוצאות.

זאב בוים: כל עוד אין באמת מבחן כזה, העניין של הקשיים או כשלים זה עניין של התבוננות מהצד שבהרבה מקרים בתחומים שונים היא קולעת והביטוי הוא קולע ומשקף מציאות קיימת.

זאב בוים: אבל כיוון שזה עדיין נתון לבדיקה, אני חושב שנכון קודם כל לדבר על הקשיים.

זאב בוים: על הקשיים המיוחדים אין ויכוח ולגבי הכשלים, עדיין נשאלת השאלה, לו עשינו פעולות אחרות, האם היינו מקבלים תוצאות יותר טובות או פחות טובות?

זאב בוים: לכן צריך את הבדיקה ולסיכום אומר שאנחנו נמנה גוף רציני לערוך בדיקה שתיבחן את כל מה שאנחנו עושים עכשיו בהשקעות מול התוצאות הקיימות.

מיכאל נודלמן: זה מה שהתבקשתם.

זאב בוים: ייתכן שהקושי כאן הוא באי הוודאות הגדולה.

זאב בוים: המטרה שאנחנו מבקשים להשיג היא אולי כבדה וגדולה ואי אפשר להשוות את זה לתהליכים דומים אחרים של קליטה.

זאב בוים: יתכן שאנחנו משיגים המון למרות שיש הרבה בעיות.

זאב בוים: אני בטוח שיש פה הישגים עצומים גם כאשר אנחנו לא מרוצים מהסך-הכל.

זאב בוים: אני חושב שאנחנו מבינים אחד את השני ואני מציע שתינתן פה סקירה, כמה שאפשר ממצה, על תמונת המצב מבחינת הפעולות.

זאב בוים: אנחנו לא מנתחים עכשיו ברמות של תיאוריות או של רקע, אלא דנים מה עושים עכשיו.

זאב בוים: חנוך צמיר המשנה למנכ"ל משרד הקליטה.

חנוך צמיר: שתי הערות: אחת, בקליטה בכלל ובקליטה של העדה האתיופית בפרט, עוסקים לא רק משרד הקליטה שאכן בעצם עושה את כל הפעילות, אלא גם משרדים ממשלתיים כמו משרד החינוך ומשרד הרווחה ומשרד השיכון וגופים נוספים שחלקם מיוצגים כאן, הסוכנות היהודית ועמותות.

חנוך צמיר: לכולם פעילויות עצמאיות משלהם ואם אנחנו רוצים לבחון ולשפוט את סה"כ הפעילות של מערכת הקליטה מול הקהילה, אז כמובן צריכים לקחת בחשבון את הפעילויות האלה ואז להתייחס לכל נושא המשאבים והתשומות שמשקיעים בהקשר הזה.

חנוך צמיר: וההערה השנייה היא, מטבע הדברים אנחנו מדברים פה רק על עיקרי הפעילות של המשרד ולא מעבר לזה.

חנוך צמיר: אנחנו לא נציג כאן את כל נושא מרכזי הקליטה כי פה אנחנו עושים איזושהי פעילות שיתוף עם הסוכנות היהודית.

חנוך צמיר: אנחנו נעסוק בעיקר במה שאני קורא "קליטת הקבע ביישובים העירוניים".

חנוך צמיר: לאחר השקף הכללי הזה אדבר על מהלך שהוא חדש יחסית במשרד והפך להיות ציר הפעילות העיקרי שלו ולאחר מכן נעבור לפי האגפים השונים, האגף לקליטה בקהילה, רווחה וחביב יציג את נושא הדיור.

חנוך צמיר: קהילה האתיופים מונה כרגע כ-105 אלף אנשים, כולל ילידי הארץ.

חנוך צמיר: מתוכם כשבעת אלפים נפש במרכזי הקליטה.

חנוך צמיר: מוקדי הקליטה זה ייצוג ארגוני חדש שנושא תפיסה חדשה והנגשת שירותים חברתיים לקהילות במצוקה שפיתחנו ממש בשנים האחרונות וזה קיבל תנופה מאוד משמעותית בשנתיים האחרונות.

חנוך צמיר: ואנחנו נמשיך לפתח לפתח.

חנוך צמיר: זוהי רשת שלמה של מוקדי קליטה שיושבים פיזית בשכונות של עולים מאתיופיה, הם מבצעים את האיגום המפורסם ואת הפעילות, בראייה כוללת של כל הגופים, המשרדים והעמותות וכל הקרנות שבדרך-כלל נמצאות בשכונות.

חנוך צמיר: הקמנו צומת שמחברת את כל הפעולות של משאבים ותשומות.

חנוך צמיר: המוקדים גם קובעים סדר עדיפות לפעולות ודואגים שאחד לא ידרוך על השני.

חנוך צמיר: המוקדים נמצאים היום בכ-20 יישובים.

חנוך צמיר: התכנון ל-2007 הוא לגדול בעוד חמישה ואז נכסה כ-90 אחוזים מהאוכלוסייה.

חנוך צמיר: עקרונות המוקד שהם, ריכוז פעילות, ובניית תכניות מקצועיות משותפות לגופים מהווים את הייחוד והשוני למצב שהיה קודם לכן.

חנוך צמיר: אנחנו יושבים בתוך השכונה וכל המערך הזה שמונה כמעט מאה אנשים, מתופעל על-ידי בני הקהילה שזה עקרוני אצלנו שבני הקהילה עצמם ייקחו חלק באחריות לקליטת הקהילה ויהיו רכזים מקצועיים ומנהלים.

חנוך צמיר: אנחנו כמובן מפתחים ראייה הוליסטית של כלל צרכי המשפחה.

חנוך צמיר: עשינו סקרים מאוד מפורטים ואנחנו מכירים בשכונות האלה את כל המשפחות עם הבעיות.

חנוך צמיר: והדבר החשוב ביותר הוא שהמוקדים האלה הפכו בעצם להיות כתובת לבני הקהילה בשכונות.

חנוך צמיר: התקציב השנתי שלנו כמשרד הוא 13 מיליון ₪.

חנוך צמיר: בפעולות האיגום אנחנו עומדים להצביע על שותפויות תקציביות בכל התכניות שלנו שכבר היום הם בסדר גודל של 10 מיליון ₪.

חנוך צמיר: תהליך זה הוא מפתח בפיתוח המוקדים.

חנוך צמיר: באופן סכמתי זה מבנה ההפעלה.

חנוך צמיר: מוקד הקליטה יושב ב-20 שכונות.

חנוך צמיר: השותפים להפעלה ולפיתוח הקונספט זה בראש בראשונה הרשות המקומית שנדרשת לא להעביר את האחריות אל השלטון המרכזי שהם תושבי היישוב.

חנוך צמיר: ומול הרשות המקומית יש לנו את הקהילה.

חנוך צמיר: כלל יסוד שלנו בהפעלת המוקדים, מעבר לניהול שהוא על-ידי בני הקהילה, שצוותי הארגון שמפעילים את המוקדים יהיו מורכבים בלפחות 50 אחוזים מבני הקהילה שהם מתנדבים ותושבים של השכונה, וזה עובד.

חנוך צמיר: בכל שכונה אנחנו מוצאים את הפעילים, הם מאוד משמעותיים בתשומות שלהם ולמעשה כל התכניות שמבוצעות ברמה השכונתית או העירונית, בסופו של דבר באות מלמטה ולא מוכתבות מלמעלה.

חנוך צמיר: אנחנו מתווים קווי פעולה כלליים מבחינת נושאים אבל התרגום של הנושאים לפעולות מקומיות, מתבצע באמצעות ועדות ההיגוי ולבני הקהילה יש השפעה מכרעת.

חנוך צמיר: הנה היישובים שבהם אנחנו יושבים.

חנוך צמיר: בסוף 2006 אני מעריך שנהיה בעוד חמישה יישובים חדשים שקולטים את הקהילה של השנתיים האחרונות.

חנוך צמיר: התפתחו נקודות קליטה חדשות ביישובים כמו: בת-ים, חולון, פתח-תקוה, בני-ברק/פרדס כץ וגם תל-אביב-יפו כשלצערי הדגש הוא על יפו ולא על תל-אביב.

חנוך צמיר: פה אנחנו מראים סטטיסטיקה של דוח שנתי שנעשה אמנם ב-2005, אבל הוא דומה מאוד למה שיהיה ב-2006 ויכול להיות שב-2006 זה רק יגדל ופילחנו את הפניות אל אותם מוקדים, שימו לב, 15,211 פניות למוקדים ב-2005 והנושאים הם ביטוי למה שאמרתי קודם כמשפט תיאורטי, גישה הוליסטית שבעצם מנסה לראות את כל הצרכים של היחידה המשפחתית.

חנוך צמיר: היו פניות בענייני תעסוקה והשתלמויות, ביטוח לאומי, דיור, חינוך, סיוע משפטי, רווחה וכו'.

חנוך צמיר: אם הצוות המקצועי מסוגל לטפל בפניה באופן עצמאי, הוא עושה את זה.

חנוך צמיר: אם הוא לא מסוגל, מאחר והוא פיתח מערכת קשרים מאוד הדוקה עם הגופים הרלוונטיים, הוא מפנה אליהם ואז הוא עוקב אחר איכות הביצוע והטיפול בפניה.

מיכאל נודלמן: בכמה פניות אתם מטפלים?

חנוך צמיר: הנה יש כאן.

חנוך צמיר: ויש פה גם דוגמאות עם מספרים לריכוז פעולות.

חנוך צמיר: הפעולות עוסקות בהכשרות מקצועיות, אתם יכולים לראות כמה השתתפות, והנה התחומים: נהיגה, נהיגת אוטובוס, אוטובוסים זעירים, חשמלאות רכב וכך הלאה.

חנוך צמיר: דגש רב על עברית.

חנוך צמיר: הרובריקה שעוסקת בהשמות בעבודה לדעתי היא הרובריקה המשמעותית ביותר שקיימת בכל הטבלאות שאני אציג.

חנוך צמיר: כ-1,300 השמות של בני הקהילה בשנת עבודה, אנחנו רואים בזה הישג גדול מאוד.

חנוך צמיר: אנחנו עוקבים אחרי השרידות שלהם במקומות העבודה וגם בזה האחוז הוא גבוה.

חנוך צמיר: זה מצריך כיתות רגליים של רכזי התעסוקה יום יום, שעה שעה בחיבור שבין האיש לבין איתור מקום העבודה.

חנוך צמיר: דוגמה נוספת ברובריקה התחתונה, עוסקת בפרויקט של נשים שנקרא "אשת חיל" ותראו את המספרים.

חנוך צמיר: סה"כ אנשים השתתפו בפעולות של תעסוקה והשכלה, אתם רואים את המספר.

חנוך צמיר: ריכוז של תכניות נבחרות בתחום הנוער, רק מדגם מייצג, יש עוד הרבה נוספות.

חנוך צמיר: יש פה גם פילוח לפי המוקדים עצמם.

חנוך צמיר: אנחנו עוסקים מספורט קט רגל ועד גדנ"ע, מסיירות, בעיקר עם החברה להגנת הטבע דרך חוגי מחשבים, תגבור לימודים וכך הלאה.

זאב בוים: סליחה רגע, אני רק רוצה שלא ישתמע שאם אתה רואה נניח שבאשדוד יש מפעל בתוך המוקד שנקרא "קט-רגל" ומשתתפים 45, אבל זה רק מפעל אחד במוקד מתוך שורה ארוכה.

זאב בוים: נתנו דוגמית לפי תחומים מסוימים, אז הבאנו את זה.

חנוך צמיר: הנה דוגמה נוספת לאירועים קהילתיים מתחרים.

חנוך צמיר: מתארגנים באמצעות המוקד והאגפים המקצועיים שלנו.

חנוך צמיר: לפני יומיים חגגנו את חג האסיף.

חנוך צמיר: אנחנו יודעים בדיוק איך זה עובד.

חנוך צמיר: אגב, יש גם אירועים לא ארציים כמו האירוע הארצי בירושלים, יש גם אירועים מקומיים.

חנוך צמיר: יום הזיכרון לנספים, ערבי פולקלור ודברים נוספים.

חנוך צמיר: דוגמאות מבריאות המשפחה, ימי עיון לעובדים סוציאליים, הדרכת ההורים.

חנוך צמיר: מאמר מוסגר לגבי ההורים, בשנת העבודה 2007 נקציב את הנושא של העבודה המשותפת עם ההורים בטיפוח ההורים כאחד היעדים העיקריים של מערכת המוקדים כי לדעתי אולי תשומת הלב הן התכנונית והן המקצועית מול שכבת הגיל הזו של ההורים לא היתה מספקת ואני חושב שאנחנו צריכים לתקן אותה.

חנוך צמיר: הנה דוגמה לאיגום הארגונים שלפעמים אפילו יושבים פיזית, ולא רק משתתפים בוועדות ההיגוי.

חנוך צמיר: יש מקומות בניהול והפעלת המוקד ובקביעת סדר עדיפות.

חנוך צמיר: אתם רואים פה דוגמאות ולא כתבנו את הכל, יש עמותות מקומיות ששותפות וזו קואליציה אמיתית של אנשים שעוסקים בטיפול בבני הקהילה.

חנוך צמיר: אני מעביר את רשות הדיבור למסרט, שתיתן דוגמאות מייצגות של פרויקטים ארציים שלא מטופלים דווקא באמצעות המוקדים אלא באופן ישיר באמצעות האגף.

מסרט וורקו: בסה"כ הכללי, בשנים האחרונות אנחנו משנים את הגישה שלנו, כפי שציינה חה"כ קולט אביטל.

מסרט וורקו: עד לפני חמש שנים היה מספר הילדים שהיו משולבים בתכניות הבלתי פורמליות מצומצם מאוד.

מסרט וורקו: בשנים האחרונות הרחבנו את היקף הילדים שמשתתפים בתכניות וגם עשינו מיפויים ברמת הצרכים של הילדים עצמם במטרה לתפור תכנית אישית, מתאימה לכל ילד וללוות ולסלול את דרכו לחיים הנורמטיביים בחברה.

מסרט וורקו: כלומר, לאקדמיה ולשירות יותר משמעותי בצה"ל.

מסרט וורקו: יש כאן מספר דוגמאות של התכניות שהופעלו עד ה-30 ביוני השנה.

מסרט וורקו: פעילות שכללה קרוב לחמשת אלפים ילדים, כאשר 760 ילדים מתוכם הם יוצאי אתיופיה.

מסרט וורקו: התכנית פעלה במתנ"סים היישוביים באמצעות החברה למתנ"סים.

מסרט וורקו: היא נתנה מענים הן ברמה הלימודית הן ברמה של ידע כללי, העשרה, חוגים ופעילויות חברה, כאשר המטרה העיקרית היא לצמצם את הפערים הלימודיים שקיימים בינם לבין שאר הילדים בכיתה.

מסרט וורקו: תכנית הדגל מבחינתנו היא אופק לבגרות שהתחלנו לפני ארבע שנים בשיתוף ג'וינט ישראל ומכון ברנקו וייס.

מסרט וורקו: בתכנית כיום משולבים 1,030 ילדים, כאשר 3,046 תלמידים עברו בתכנית הזאת במהלך ארבע השנים הללו.

מסרט וורקו: התכנית פועלת בקרב תלמידים בשכבות גיל י' עד יב' וישנן הצלחות רבות.

מסרט וורקו: כדי להמחיש את הצלחת התכנית: בשנת תשס"ו 75 אחוזים מבוגרי התכנית סיימו את הלימודים עם זכאות לתעודת בגרות, כאשר 20 מהזכאים לבגרות הם זכאים לבגרות איכותית, כלומר, הם עומדים בקריטריונים של האקדמיה.

מסרט וורקו: קיימת גם תוכנית צל"ש שמכניסה למעשה תכנית פלא ביישובים שאין בהם מתנ"סים ויש צורך לתת את התגבור ולצמצם את הפערים הלימודיים משאר התלמידים בכיתה.

מסרט וורקו: במסגרת תכניות עם הרשויות, מופעלות תכניות נוספות שלא כתכניות ייחודיות ברמה היישובית.

מסרט וורקו: יש כאן דוגמאות מסך התכניות שאנחנו מפעילים, כמו מועדוניות, קייטנות קיץ וכן הלאה.

מסרט וורקו: באשר לנושא תרבות, בשנתיים האחרונות פיתחנו תכנית שנותנת גם מענה להעשרה תרבותית.

מסרט וורקו: מרבית בני הקהילה לא נחשפים לסוגי תרבות הקיימים בארץ.

מסרט וורקו: רכשנו את ההצגה "היחיד במינו" שזו הצגה של אומן מבני הקהילה שהיא משקפת את הסיפור של העלייה ומגלמת בתוכה את קשיי הקליטה.

מסרט וורקו: מהתכנית הזו נהנו כ-10 יישובים, בשנה האחרונה 150 אלף ש"ח, שנה לפני 160 אלף ₪, ההצגה היא מאוד מוצלחת והיא משקפת בעצם את המציאות של הקהילה.

מסרט וורקו: אנחנו גם מספקים ספרים, פתחנו במוקדי הקליטה ספריות של קלטות וידיאו וספרים שתורגמו מאמהרית לשפה העברית.

זאב בוים: תודה.

זאב בוים: שימו לב להשקעה בתחום של התכניות המיוחדות בחינוך שנקרא לזה "חינוך תרבות", שזה כמחצית הסכום מסה"כ ההשקעה שלנו במוקדים.

זאב בוים: זו השקעה שלנו של משרד הקליטה.

זאב בוים: וכמו שראינו כבר, יש הרבה גורמים נוספים שחוברים לתקציבים, כך שההיקפים יותר גדולים.

מיכאל נודלמן: איך אתם בודקים את כמות ההשקעות?

חנוך צמיר: רוב הפרויקטים מלווים במחקרי הערכה.

חנוך צמיר: ומסרט כבר הראתה את השינוי בשיעור הזכאים לבגרויות ובאיכות הבגרויות.

זאב בוים: יש דברים שניתנים למדידה כמו הבגרות, כשאתה עושה תכנית לבגרות, אתה יכול למדוד כמה היה לפני התכנית.

זאב בוים: עכשיו התכנית רצה ואם יש כבר מחזור ראשון או שני שהם כבר אחרי התגבור הזה בתכנית המיוחדת, אתה רואה את התוצאות ובזה יש לנו תוצאות טובות.

זאב בוים: שאלה אליך: כמה אנשים משתתפים במוקדים בהשמה בתעסוקה?

חנוך צמיר: 1,300.

זאב בוים: 1,300, בתקופה של שנה שמנו בעבודה 1,300 מבני העדה על המקצוע שהם למדו.

זאב בוים: עכשיו אתה שואל אותי, אני לא יודע לענות לך אם התוצאה הזאת היא תוצאה הכי טובה שאפשר להשיג, אנחנו חושבים שהיא תוצאה יותר טובה ממה שהיה עד כה.

מיכאל נודלמן: אם בקורסים היום אלף אנשים זה גם לא טוב.

זאב בוים: אז אני נותן לך דוגמאות שאנחנו יכולים למדוד.

זאב בוים: יש דברים שעוד אי אפשר למדוד, כמו תכניות חינוך ארוכות, או תכנית פלא של לימודים ותגבור אחה"צ, את זה עדיין אי אפשר למדוד.

זאב בוים: יש לנו תכניות של צל"ש שהן די דומות, זה במסגרות אחרות, הדברים האלה או שילוב בפנימיות של זה, זה השפעות ארוכות טווח, עדיין לא ניתנות למדידה.

זאב בוים: בסיכום אזכיר שאנחנו ניקח גורם חיצוני שיעשה לנו איזושהי הערכה שנראה אם אנחנו על המסלול הנכון בכל תכנית ותכנית.

שרה כהן: העשייה בתחום הרווחה נמדדת במשרד בארבעה תחומי תוכן ועשייה שמשקפים עבורנו את נתוני והיקפי הסיכון הניכרים יותר בקרב העדה.

שרה כהן: הראשון, התמודדות עם קשייו של נוער עולה יוצא אתיופיה שמצוי במצבי סיכון וסכנה; התחום השני זה הנושא של התמודדות עם בעיית ההתמכרויות, אלכוהול וסמים; הנושא השלישי זאת בעיית האובדנות והרביעי, בעיית האלימות במשפחה בקרב העדה.

שרה כהן: ארבעה תחומי התוכן הללו נעשים תוך חבירה ושיתוף פעולה עם הרבה מאוד גורמים.

שרה כהן: גם ברמה של חשיבה משותפת, שיח משותף ופיתוח משותף של תכניות ובאמת מתוך מחשבה שעם שיתוף פעולה, אפשר להגיע לתוצאות משמעותיות יותר.

שרה כהן: הרבה מאוד אנחנו נשענים על אנשי מקצוע ועל גורמים שבאים מתוך הקהילה עצמה.

שרה כהן: באשר לתכניות של נוער במצבי סיכון וסכנה – חלק מהתכניות הן תכניות מערכתיות ודוגמה, מסיכון לסיכוי שאמורות לתת מענה לכלל בני הנוער במצבי סיכון ברמה של יישוב.

שרה כהן: תכניות אלה כרגע מאוד יקרות ובוצעו בשלושה יישובים לקראת השנה הרביעית והאחרונה שלהם.

שרה כהן: מתוכן גזרנו חלק מהתכניות שהן תכניות שממוקדות יותר בנוער שנמצא בקצה הרצף שזה נוער שעובר חוק.

שרה כהן: כרגע אנחנו עושים את התכנית סיכויים לדוגמה ב-20 יישובים לאחר הצלחה ב-10 יישובים והרחבה של 10 יישובים נוספים עם תקציבי הקרן לילדים וסיכון בביטוח הלאומי.

שרה כהן: פה אני יכולה גם להראות הצלחות מוכחות שעמיתתי מהמשטרה אפרת, גם תוכל להציג אותן.

שרה כהן: במעבר שמשנת 2005 ל-2006 חלה ירידה של 17 אחוזים במספרי התיקים שנפתחו לנוער יוצאי אתיופיה ובכלל חלה ירידה מאוד משמעותית בנתוני הפשיעה של נוער עולה בצורה ניכרת הרבה יותר מאשר של נוער ותיק.

שרה כהן: חלק מבין התכניות הן תכניות שמכוונות מבחינתנו לקדם תכניות שהן מעודדות יותר הצלחה.

שרה כהן: אנחנו כרגע פועלים יחד עם עמותת יזמים צעירים על תכניות שמכוונות לנוער במצבי סיכון, תכנית נורמטיבית שנמצאת בבית-הספר.

שרה כהן: התקווה שלנו היא להכניס כמה שיותר מהתכניות הללו למסגרת מוקדי הקליטה, כי כל העבודה היא עבודה יישובית מתכללת וזאת תכנית שנכון מאוד שתהיה במסגרת המוקד.

שרה כהן: חלק מהתכניות הן תכניות שממוקדות בשכונות.

שרה כהן: אנחנו זיהינו בהן מוקדי מצוקה מיוחדים.

שרה כהן: לדוגמה, באזור צפון ירושלים שתי שכונות שהן עתירות עולים.

שרה כהן: נעשתה שם עבודה תשתיתית רחבה, על מגוון מאוד גדול של תחומים.

שרה כהן: גם פה חלק מהנתונים הם נתונים מאוד מעודדים.

שרה כהן: במשטרה מדווחים לנו שהיום לא רואים חבורות רחוב של נוער עולה אלא יותר דווקא את הנוער הוותיק.

שרה כהן: ההשקעה שלנו באוכלוסייה העולה מניבה תוצרים משמעותיים.

שרה כהן: ההכנסה של הפעילות למסגרת המתנ"ס וההתייחסות גם למתנ"ס כמקום שהוא מקבל ומזמין את בני הנוער, יוצרות תפנית.

שרה כהן: חלק מהתכניות שאנחנו פיתחנו בעת האחרונה הן תכניות שאנחנו פיתחנו אותן יחד עם יישובים באותם כיסי מצוקה שראינו ששם יש חלק מהנוער שגם משדר תחושה של ניכור, וחוסר שייכות, בחלק מהמקומות ראינו גם ריבוי אירועי אובדנות וגם ניסיונות אובדנות בקרב נוער.

שרה כהן: תכנית מגדלור בקרית מלאכי מהווה תכנית דגל, שמבחינת היישוב יצרה מעיין סוג של אווירה אחרת בתהליך העבודה עם נוער עולה.

מיכאל נודלמן: מה הם עושים שם בתכנית כזאת?

שרה כהן: זאת תכנית שמתקיימת יחד עם עמותת עלם בקרית מלאכי, באחת השכונות היותר במצוקה.

שרה כהן: היישוב עצמו היקצה לנו מבנה שכולל בתוכו גם אולם ספורט.

שרה כהן: נעשה שם תהליך משולב, המשכי.

שרה כהן: השלב הראשון היה איתור של הנוער ברחוב, אנחנו מימנו תקציבים של עובדי איתור מה שנקרא "חבורות רחוב".

שרה כהן: הם פשוט הסתובבו ברחובות בשעות לילה מאוחרות ויצרו קשר תומך ומעודד עם בני הנוער שמסתובב ברחובות והזמינו אותם ליטול חלק ולהצטרף לתוך המבנה של העבודה עצמו.

שרה כהן: בתוך המבנה עצמו נוצרה פעילות שבנויה על הרבה מאוד תחומי תוכן ועניין שהם רלוונטיים לנוער.

שרה כהן: דגש מאוד משמעותי על הנושא של הספורט.

שרה כהן: לדוגמה בקרית מלאכי בתכנית מגדלור זו קבוצת כדורגל שמגיעה להישגים ארציים.

שרה כהן: זה נושא לגאווה ואחד מהדברים שאנחנו מאוד רוצים ליצור בקרב הנוער שנוטל חלק בתכנית.

שרה כהן: לתכנית יש שמות שונים במקומות שונים.

שרה כהן: בקרית גת היא נעשית למשל עם עמותת "ידידים", בקרית מלאכי עם "עלם", בפתח תקוה היום אנחנו נמצאים בתחילתו של תהליך שזה יותר בכיוון של עבודת איתור.

שרה כהן: זאת אומרת כיתות רגליים ברחובות ואיתור הנוער ובעצם יצירת הנגשה וקרבה של הנוער לשירותים.

שרה כהן: התפיסה שעומדת מאחורי זה זיהוי כסא המצוקה והשכונות ששם אנחנו רואים עלייה בנתוני איתור של הנוער ויצירה של מהלך שהוא מהלך משולב, שחלק מתוך תפיסת העבודה שלו גם צוינה קודם על-ידי מסרט, והוא חלק מהאני המאמין המקצועי שלי, זה של בניית תכנית אישית לילד.

מיכאל נודלמן: אני קראתי בעיתון וראיתי בטלוויזיה שהיו בעיות עם נוער ברחובות.

מיכאל נודלמן: שם אתם לא פועלים?

שרה כהן: ברחובות יש שני מהלכים בגדול.

שרה כהן: יש את המהלך בקרית משה ששם הבעיה שלו זה לא תקציבים אלא יצירה של עבודה משותפת, מתואמת של כל הגורמים שעוסקים שם.

שרה כהן: להרגשתי כרגע יש כאן כיוונים חיוביים יותר.

שרה כהן: יש לנו שם מוקד שנותן הרבה מאוד מקום ובולטות ביצירה ובתפירה של העבודה המשותפת.

שרה כהן: לרחובות נכנס גם הפרויקט הלאומי וחלק מתוך המסר שלנו זה לא להיכנס למשל לקרית משה, אלא להיכנס למקום אחר שבו לא פועל, כדי ליצור מהלך שהוא כרגע נכנס למקומות שהם לא מטופלים.

שרה כהן: יש עוד עבודה רבה ברחובות, והקציתי להם תקציב נוסף.

מיכאל נודלמן: אני שאלתי על רחובות, בנושא הזה זו עיר מאוד מפורסמת.

שרה כהן: חלק ניכר ממה שצריך כרגע לעשות שם זה הבניה הרבה יותר מתכללת של עבודה בין שירותית בתוך העיר.

שרה כהן: זאת אומרת, איגום נכון יותר וזיהוי נכון יותר של המשאבים, כי הבעיה שם היא לא המשאבים.

שרה כהן: זה בעצם קשור במכוון בין היתר למקום ולאחריות של העיר לתושבים שלה.

שרה כהן: אנחנו כרגע אישרנו תכנית חדשה שהיא נערי הגן לדוגמה במרכז העיר, מקומות שהם כרגע פחות מטופלים.

שרה כהן: תכניות נוספות ששוב זיהינו את נושא האלכוהול והסמים כבעייתי יותר.

שרה כהן: פיתחנו שתי מודולות מרכזיות של תכניות.

שרה כהן: תכנית אחת שמבוצעת יחד עם עמותת "אפשר", שגם עברה מחקר הערכה על-ידינו וכרגע אומצה על-ידי הפרויקט הלאומי.

שרה כהן: היא התקיימה בשנה שעברה על-ידי הפרויקט הלאומי בתהליך משותף איתנו והולכת להיות מורחבת השנה.

שרה כהן: פיתחנו דגם של עבודה שהוא מצליח והוא מאומץ ומורחב.

שרה כהן: אנחנו פיתחנו עם הרשות למלחמה בסמים דגם נוסף, שתי התכניות הם בדגש של הורים וילדים, גם התכנית הזאת כרגע עברה מחקר הערכה.

שרה כהן: התקבלה כרגע החלטה בשיתוף עם המנכ"ל שלנו והמנכ"ל לרשות המלחמה בסמים שלקראת 2007 ניצור הרחבה של התכניות.

שרה כהן: הבעיה החריפה יותר שגם מזהים אותה בעת האחרונה זה עלייה באירועי אלימות במשפחה בקרב בני העדה, עלייה במקרי רצח.

שרה כהן: גם פה אני רוצה להתייחס לשני הדגשים עיקריים.

שרה כהן: מתהליך שמשלב הן עבודה טיפולית והן עבודה שקשורה להעלאת מודעות.

שרה כהן: אנחנו במשרד הקליטה יחידים כרגע במערכת, הקצינו תקציב שהכניס כח-אדם של עובדים סוציאליים לתוך המרכזים למניעת אלימות במשפחה.

שרה כהן: אלה העובדים הסוציאליים היחידים היום שעובדים בתוך המערכת ומהתקציב שלנו.

שרה כהן: יש לנו ועדת היגוי שמאגמת את כל השותפים.

שרה כהן: אנחנו כרגע מנסים לעשות מהלכים משלימים כדי שאפשר יהיה להשיג תקציבים כדי להכניס עובדים סוציאליים בני העדה לתוך מערכת השירותים, אבל עם יצירת הבטחה של עבודה מתמשכת לאורך זמן, כי הכנסה של עובד לפרק זמן קצר מביאה יותר נזק מאשר תועלת.

שרה כהן: במסגרת העבודה הטיפולית נעשה גם העלאת המודעות באמצעות הקמפיין שאנחנו עושים כרגע עם הטלוויזיה בשפה האמהרית, המגזין בנושא של אלימות במשפחה.

שרה כהן: זה מגזין מתמשך, ולא חד-פעמי, הוא נבנה יחד עם אנשי מקצוע מתוך העדה.

שרה כהן: רונית סלומון היא עובדת סוציאלית שנכנסה באמצעותנו למרכז בנתניה, והיא זאת שמלווה מקצועית את ההבניה של התכנים.

שרה כהן: אנחנו נצא בסופו של דבר עם הקמפיין כולו, אחר-כך לעבודה בקבוצות עם גברים ועם אוכלוסייה.

שרה כהן: אסיים בנושא של האובדנות.

שרה כהן: השנה עשינו מחקר גישוש, והבאנו את ממצאי המחקר בפני שלושה משרדים מרכזיים שלטעמנו צריכים להיות שותפים לבחינת הבעיה ולהתמודדות איתה: משרד הבריאות, משרד החינוך ומשרד הרווחה.

שרה כהן: אנחנו אימצנו שלוש המלצות מרכזיות מתוך מחקר הערכה איתן אנחנו מתקדמים.

שרה כהן: האחד, הוא הכנסה של רכזי נוער בתוך מוקדי הקליטה, אנחנו הולכים כרגע ליצור רישום מלא של כל מוקדי הקליטה עם רכזי נוער.

שרה כהן: הדבר השני הוא עיבוי משמעותי כשם שציינתי, של תכניות שקשורות לנושא של התמכרויות כי הנושא של ההתמכרויות הוא קריטי מבחינת נושא האובדנות.

שרה כהן: והנושא השלישי זה כרגע הכנסה יותר מקצועית של עבודה עם הורים עולים כזיהוי המשפחה העולה כגורם חוסן.

שרה כהן: הגישה שלנו היא כרגע לא גישה של סיכון אלא גישה של חוסן.

מיכאל נודלמן: אני מציג את העניין של הדיור שהוא בהחלט עניין חשוב.

ארז חלפון: בחודש האחרון עבדנו על תכנית מסוימת בנושא שינוי הדברים בנושא הדיור.

ארז חלפון: אנחנו יודעים שכמה דברים, מתחילת רכישת הדירות לא היו בסדר.

ארז חלפון: התחלנו בתכנית שכנראה תסתיים בשבוע הבא וכבר נתחיל בביצוע שלה בינואר 2007 וחביב כבר יתייחס לשינויים שאנחנו עושים עכשיו.

מיכאל נודלמן: העדה האתיופית לא נקלטה כמו העולים מברית-המועצות, זה לא קליטה ישירה, פה מדברים על דירות שהתפנו ממרכזי קליטה?

חביב קצב: נתחיל מהעולה שיורד מהמטוס.

חביב קצב: עולה שיוצא משדה התעופה אנחנו מפנים אותו למרכז קליטה.

מיכאל נודלמן: את זה אני יודע.

חביב קצב: הקליטה הראשונית זה באמצעות מרכז הקליטה.

חביב קצב: השאיפה שלנו תוך 14 חודש מהשהייה שלו במרכז הקליטה, לאפשר לו לרכוש דירה בשוק הפרטי ביישובי המרכז וביישובים שהוא יכול להתמודד בהם בנושא התעסוקה, בנושא החינוך הממלכתי דתי וביישובים שבהם לא ייפול על מערכת הרווחה.

חביב קצב: העולים מאתיופיה הנמצאים במרכזי קליטה, זאת האוכלוסייה היחידה במדינת ישראל מכלל הזכאים שהם זכאים למענקי משכנתאות.

חביב קצב: הסכום שהם זכאים לו זה סכום גדול מאוד יחסית, זה ממוצע 300 אלף ₪, אבל אליה וקוץ בה- מדובר באנשים שמגיעים חסרי כל, אין להם הון עצמי, בראשית הדרך עדיין הם לא עובדים, הבנקים לא נותנים הלוואות משלימות, מה הם מסוגלים לקנות בממוצע של 300 אלף ₪ שזה כ-66,67 אלף דולר, תלוי מה שער הדולר וכו'.

חביב קצב: לכן מטבע הדברים הם מתרכזים ביישובים החלשים ביותר ובשכונות המרכזיות.

חביב קצב: אנחנו, משרד הקליטה, מזה זמן רב מנהלים משא ומתן עם משרד האוצר כדי לקבל תמיכה מלאה ממשרד השיכון.

חביב קצב: אנחנו היינו רוצים להגדיל להם את המענקים לפחות ב-50 אחוזים, אבל אנחנו מתחשבים בנתוני מצוקת תקציב, זה ברור לכולנו.

חביב קצב: אנחנו דורשים לפחות לעדכן ב-25 אחוזים בממוצע את התקציב.

חביב קצב: המטרה שלנו היא להעניק לעולה קצת יותר כסף כדי שיוכל להגיע לעוד שכונות קצת יותר טובות באותם היישובים, כדי למנוע ממשפחה בת 10 נפשות לרכוש דירה של שני חדרים וחצי או שלושה חדרים ואחר כך לחיות בתנאי מצוקה.

ארז חלפון: פה אני רק רוצה להוסיף ואני מקווה שנצליח, אנחנו כרגע עם האוצר במשא ומתן מעבר לדבר הזה, לשר ולי הייתה ישיבה עם נציגי בני העדה בשבוע שעבר, אנחנו נצטרך את עזרתם בפיזור, כי אנשים שמגיעים ממרכזי הקליטה נמשכים לאותם מקומות בהם נמצאים בני משפחתם והחברים שלהם.

ארז חלפון: אנחנו רוצים לפזר כדי שבאמת נוכל להעביר אותם לשכונות אחרות ופה אנחנו נצטרך את עזרת נציגי העדה.

מיכאל נודלמן: מה עם דיור עמידר ועמיגור?

ארז חלפון: במיוחד כשיש את המענק הזה אז זה לא משמעותי.

חביב קצב: כי רוב הדירות האלה נמצאות באזורים לא טובים, באזורי שכונות שיקום והדירות לא הכי מתאימות.

חביב קצב: מה גם שיש מעט דירות עמידור ועמיגור.

מיכאל נודלמן: המדינה מכרה דיור ציבורי ויש קרן.

חביב קצב: היא מכרה לדיירים שלה, לאנשים שמתגוררים בדירות שלהם.

מיכאל נודלמן: לא, אבל בסדר.

חביב קצב: אדוני היו"ר, אלה דירות לא מתאימות לעולים.

מיכאל נודלמן: בסדר.

חביב קצב: בנוסף לזה, גם במצוקת התקציב בנתונים האלה, אנחנו מנסים לשפר את דרכי הרכישה.

חביב קצב: אנחנו מנסים לצמצם רמאויות, בפועל נתנו הנחיה מאוד ברורה באמצעות משרד השיכון לבנקים שהשמאים יעמיקו את הביקורת שלהם.

חביב קצב: כשעולה מאתיופיה רוכש דירה, שני שמאים עושים לו שומה עליה.

חביב קצב: לא הסתפקנו בזה וכבר הגענו להסכם ואני מקווה שנסגור את זה תקציבית עם משרד האוצר ונפעיל אותו, כמו שאמר המנכ"ל, בראשית 2007.

חביב קצב: המטרה היא שאותו שמאי יבדוק גם את המצב הפיזי של הדירה.

חביב קצב: כשעולה מאתיופיה רוכש דירה שהוא יידע מה הוא קונה, לא רק שהוא משלם את מחיר הדירה, שיידע אם הרצפות והאינסטלציה והקירות בסדר וכו'.

חביב קצב: וככה לנסות לצמצם את הנזקים ולהקל עליהם את הדרך.

מיכאל נודלמן: אתם מספרים דברים כמו באגדה, זה בסדר.

חביב קצב: תראה, לפעמים האגדה הופכת להיות מציאות כמו האגדה של המדינה.

מיכאל נודלמן: אני יודע איזו מציאות, בגלל זה אני אומר שזה כמו אגדה.

חביב קצב: בנוסף אנחנו מנסים עכשיו להכניס יותר להסברה, אנחנו רוצים לנסות עד כמה שאנחנו מסוגלים בראשית הדרך לקיים סדנאות לעולים במרכזי הקליטה, כדי להכשיר אותם עדיין במרכזי הקליטה.

חביב קצב: אנחנו נעשה את זה בשיתוף פעולה מלא הן עם עובדי הסוכנות היהודית שעובדים במקום והן עם עובדי משרד הקליטה שאחראים על תחום הדיור כדי להכין אותם לנושא רכישת הדירות ולצאת לשוק החופשי.

ארז חלפון: לצערי הרב, אנחנו בדקנו עוד תכנית, בגלל שגם התגלו רמאויות של המתווכים שמוכרים את הדירות.

ארז חלפון: חברת-הכנסת מרינה סולודקין דיברה אתי על העניין הזה.

ארז חלפון: אנחנו ניסינו לקחת מספר מתווכים שהאחריות תהיה עליהם ורק הם יוכלו להתעסק במכירת הדירות.

ארז חלפון: לצערי הרב, כמו גם בעניינים אחרים, היועצים המשפטיים לא מאשרים את הדבר הזה כי זה מאפשר זכות לכל מתווך לעשות את זה.

ארז חלפון: אנחנו עדיין נלחמים גם בנושא הזה, אבל נתקלים במגבלות משפטיות.

30095: לא רק מתווכים, גם עובדי מרכז הקליטה מרמים את העולים זה ידוע .

עודד סולומון: סליחה אדוני היו"ר, אני מנכ"ל המחלקה לעלייה וקליטה בסוכנות.

עודד סולומון: אני חייב להגיד במשפט אחד, אם יורשה לי,

מיכאל נודלמן: בסדר, אחר-כך, אני רוצה לגמור עם הצגת התכנית.

זאב בוים: בנושא הגדלת המשכנתאות.

זאב בוים: ההנחה היא שהגדלת המשכנתאות תוכל לתת פריסה יותר טובה ופחות צפופה של בני העדה בהתיישבות הקבע שלהם.

זאב בוים: אבל צריך להגיד שני דברים.

זאב בוים: ראשית, אנחנו צריכים את העזרה של בני העדה עצמם הצעירים ואלה המארגנים, דיברתי גם עם אדיסו מסאללה, הוא יו"ר ארגון הגג וגם עם צעירים שפגשתי בעקבות השביתה שהיתה.

זאב בוים: יש פה תרבות מסוימת, והתמודדות עם שינויי תרבות היא תמיד התמודדות לא פשוטה.

זאב בוים: יש הצטופפות מרצון של בני העדה להיות ביחד.

זאב בוים: אם זה לא יעבור עם סיוע מבני העדה, אז יהיה קשה לשנות הרגלים כאלה.

זאב בוים: אבל זה נכון בצורה יותר רחבה, יש גם בעיה מצד יחס האוכלוסייה הוותיקה כלפי האתיופים.

זאב בוים: כל מקום בו מנסים העולים מאתיופיה לרכוש דירות יש נטיה לאוכלוסייה הוותיקה לצאת.

זאב בוים: זו המציאות.

זאב בוים: זה צריך להיות מלווה באיזשהו תהליך יותר רחב של החברה הוותיקה במדינת ישראל מול העדה האתיופית בספקטרום הרבה יותר רחב וגם התרבותי.

זאב בוים: שלא ייווצר מצב שלאן שהם יבואו אז יברחו.

זאב בוים: אז מה הרווחנו בעניין – לא הרבה.

זאב בוים: אפשר להגדיל את המשכנתאות, אבל צריך להוסיף לזה את המאמץ כדי להביא אותם למקומות אחרים בארץ.

זאב בוים: אבל צריך לזכור שזה צריך להיות בליווי של שינויים תרבותיים שהם תהליכים.

עודד סולומון: אני רציתי לציין שתי נקודות.

עודד סולומון: אחת, שהפעולות שנוקט היום משרד הקליטה בנושא הזה בהחלט נועדו למנוע או לצמצם בצורה משמעותית את הבעיה שהועלתה כאן.

עודד סולומון: אני מניח שכבר עכשיו אפשר לראות שיפור משמעותי בנושא.

עודד סולומון: דבר שני, לגבי המקרה, מדובר במקרה בודד אחד שהתרחש במרכז קליטה אחד והנושא טופל מקומית.

עודד סולומון: ואותם עובדים כולל מנהל מרכז הקליטה לא עובדים שם היום.

עודד סולומון: אז צריך לשים את הדברים בפרופורציות.

מיכאל נודלמן: אתם סיימתם את הצגת התכנית?

זאב בוים: כן.

זאב בוים: סיכום אחר-כך.

מיכאל נודלמן: בבקשה חבר-הכנסת אורי אריאל.

אורי אוריאל: תודה היו"ר, ראשית, יישר כוח גדול לכל העוסקים במלאכה, גם הסוכנות וגם משרד הקליטה והעלייה, אומנם עדיין לא רואים את כל התוצאות אבל יש הרגשה של שינוי.

אורי אוריאל: ואין מזרזים אלא למזורזים אבל יש להחיש את ביצוע הדברים.

אורי אוריאל: אני לא אעביר ביקורת על העולים החדשים מאתיופיה אני מעריך את כל אלו שעולים לכאן.

אורי אוריאל: יש להיזהר באמירת הדברים.

אורי אוריאל: צריך אולי לחפש פתרונות בחינוך ובמקום המגורים.

מרינה סולודקין: גם תעסוקה.

אורי אוריאל: כן, גם תעסוקה.

אורי אוריאל: לא נזניח את הבעיות, נטפל בהן ורק שיהיה לכם כח לכך ונדקם את העניינים.

אורי אוריאל: בהמשך לדיון שהיה פה עם השר רוני בר-און, בו דובר שנושא עלייתם של העולים מצריך שינוי.

אורי אוריאל: בקשה אישית, ואני לא רוצה לשמוע על חוק הכניסה וחוק השבות, תעלו אותם עכשיו, תפסיקו את ההתעללות הזו באנשים שנמצאים בסכנה, יש מקומות לא קלים.

אורי אוריאל: כולם יודעים שהאנשים האלה נמצאים בסכנה ממשית של מחלות, של רעב, לפעמים גם של ביטחון ממש.

אורי אוריאל: אני פונה אליך השר, אני יודע שאתה בעד, לעשות מאמץ נוסף לא לוותר בעניין הזה, זה דבר מוסרי מדרגה עליונה.

אורי אוריאל: ואני חושב שיהיה לך ולנו את הכבוד אם אתה תוביל את זה.

אורי אוריאל: אסור להתרגל למציאות, תודה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברת-הכנסת סולודקין:

מרינה סולודקין: קודם כל, אני מברכת את עבודת משרד הקליטה, אני מכירה את העבודה הזאת ואני חושבת שמשרד הקליטה הוא משרד חברתי מדרגה ראשונה בגלל התכניות היצירתיות וחבל שמשרד העבודה והרווחה לא לוקח לדוגמה את עבודת משרד הקליטה עם השכבות החלשות וגם עם עולים.

מרינה סולודקין: אני מבקשת כחברה בוועדה עלייה וקליטה, סיור עם מיכאל בקרית משה.

אורי אוריאל: ואני מבקש סיור באתיופיה.

מיכאל נודלמן: אני נתתי פקודה לבדוק איך אפשר לעשות סיור לשם.

אורי אוריאל: בתור אחד שהיה שם לפני חצי שנה, אני אגיד לך איך אפשר לעשות את זה.

מרינה סולודקין: אני עדיין לא הייתי, אז תכניס אותי לרשימה.

מרינה סולודקין: אני מודאגת מהידיעה שיש עלייה של בני מנשה שהם גם במרכזי קליטה ובנושא של פלשמורה יש לנו את החלטת הממשלה ואנחנו צריכים לבצע את החלטת הממשלה בגלל שזה אל"ף, בי"ת של מינהל לא תקין.

מרינה סולודקין: ועכשיו כשמביאים את האנשים לאותם מרכזי קליטה, אני שואלת את חביב, מה קורה במרכזי הקליטה.

זאב בוים: זה בהומור אבל השאלה היא במקומה.

מרינה סולודקין: בני מנשה זה נושא לדיון אחר אבל אני חוששת מאוד שעכשיו זה על חשבון של פלשמורה ושאנחנו כבר באיחור.

זאב בוים: נדבר על זה.

מרינה סולודקין: כשהייתי עדיין במשרד הקליטה, בני העדה פנו אליי ומאז שיצאתי ממשרד הקליטה בני העדה הולכים לקבלת קהל שלי בערים.

מרינה סולודקין: בבאר-שבע ובראשון לציון הגיעו קבוצות של אנשים, יש ציפור נפש לבוגרי הצבא, הם רוצים אדמה ומכסות מים לעבודה בחקלאות.

מרינה סולודקין: הפניתי את בקשתם לשלושה משרדים, פניתי לסוכנות היהודית, לזאב בייסקי, כבר קיבלתי תשובה ממנו.

מרינה סולודקין: לסוכנות היהודית יש ניסיון מוצלח קליטה בחקלאות של עולי רוסיה, קבוצה של פרמרים נתנו להם את האדמות בקרן שלום והם עובדים ויש להם מפעלים כל-כך מוצלחים שתוצרת החקלאות מיוצאת לחוץ-לארץ.

מרינה סולודקין: פניתי גם למשרד הקליטה, אנחנו נדבר על זה עם השר בקרוב.

מרינה סולודקין: פניתי למשרד החקלאות בגלל שאני חושבת שלבני העדה יש ניסיון של עבודה בחקלאות טרופית, לא סתם בחקלאות, ועם הכסף של המדינה, הסוכנות היהודית ועם מכסות מים ואדמה, אנחנו יכולים להיכנס למסלול קליטה מקצועי טוב, עם חלק מהאנשים המעוניינים בזה.

מרינה סולודקין: לדעתי חסרים יותר כלי תקשורת בשפה האמהרית שמסבירים הרבה דברים שקורים במדינה.

מרינה סולודקין: בכנסת אני הצלחתי בעבודה שלי מול דליה איציק והמנכ"ל בלשניקוב, יהיו שידורים של הכנסת באמהרית בקרוב.

מרינה סולודקין: מה שאני יכולה עכשיו זה רק להמליץ וללחוץ, אני רוצה ערוץ בתדר אחד באמהרית כל יום, כמו ברוסית.

מרינה סולודקין: אני חושבת שזה חלון טוב אל החברה הישראלית כדי ללמוד חוקים של המדינה, כדי לדעת יותר על המדינה וזה כלי מאוד טוב לקליטה טובה ונכונה.

מרינה סולודקין: אנחנו לחצנו שיהיה מגזין באמהרית, אני חושבת שלמשרד יש יותר כלים.

מרינה סולודקין: אנחנו עכשיו במשא ומתן עם השר הירשזון, צריך להפעיל לחץ של משרד הקליטה שעולי אתיופיה זקוקים ליותר שעות האזנה וגם לשיעורים של עברית אבל בשפה האמהרית.

מרינה סולודקין: כך אני חושבת שהקליטה תהיה יותר ויותר מוצלחת.

מיכאל נודלמן: תודה.

קסהאן וונדה: אני מארגון צפון אמריקה.

קסהאן וונדה: אני מבני הקהילה.

קסהאן וונדה: וקודם כל, אדוני היו"ר, אני חושב שאפילו הפרוטוקול מראה שהתפיסה ממש לא מקרבת אותנו לחברה הישראלית.

קסהאן וונדה: אדוני השר ציין את מוקדי הקליטה.

קסהאן וונדה: מוקדי קליטה החלו לפעול עם מדריכים אזוריים, במקום שתהיה מחלקת חינוך, גוף שמטפל בחינוך, שולחים למוקד קליטה.

קסהאן וונדה: רכזי תעסוקה –רכזי תעסוקה הם מתורגמנים לחברות כוח-אדם.

קסהאן וונדה: אין להם סמכות לתת משכורת מביטוח לאומי כדי שיוכלו לקבל הכשרה מקצועית.

קסהאן וונדה: ואז הוא מציע קורס של מספר שעות במהלך היום, במקום שיהיה איש מקצוע בתוך לשכת תעסוקה שמכיר את הבעיה ויקשר שם בתוך לשכת התעסוקה ויכוון אותו להכשרה מקצועית רצינית.

קסהאן וונדה: היום אפילו להנדסאים קשה למצוא עבודה, על אחת כמה וכמה אלו שלמדו בקורס מספר שעות.

קסהאן וונדה: בנושא כדורגל – במקום להכניס אותם לאגודות, כמו מכבי, הפועל, יש לתת להם את המימון שההורים לא יכולים לממן להם.

קסהאן וונדה: יוצרים להם מעין גטו באיזה מתנ"ס, אומרים להם "אתם כדורגלנים" וזהו.

קסהאן וונדה: התפיסה אינה מקרבת אותנו לחברה הישראלית.

קסהאן וונדה: על איזה קשיים אנחנו מדברים?

קסהאן וונדה: יש 150 אלף יוצאי אתיופיה, יש מעל 4,500 סטודנטים אקדמאים, אולי חלק זה מגזענות.

קסהאן וונדה: בראיון עבודה כבר אני יודע מי התקבל, כי הקולגה שלו התקשרה ואמרה לו, "הבן שלי מגיע לשם".

קסהאן וונדה: אז בתפיסה פה יש בעיה רצינית שצריך לקלוט את האקדמאים לפי המקצוע שלהם ולא ליצור לנו איזה מוקד קליטה, איזה רכז קליטה.

קסהאן וונדה: זה לא מה שיקדם אותנו.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

אלעזר: אני רוצה אדוני היו"ר, להציג שלוש נקודות קצרות.

אלעזר: בתחילת דבריך, דיברת לגבי בתי-ספר עם ריכוז גבוה של יוצאי העדה.

אלעזר: אני אתן לך דוגמה, אנחנו עובדים בבית-ספר רש"י בנתניה, שכונת קרית נורדאו כוללת כ-9,000 יוצאי אתיופיה מתוך 15,000 שגרים בנתניה.

אלעזר: יש בשכונה חמישה בתי-ספר, ארבעה חילוניים, אחד ממלכתי-דתי.

אלעזר: כול יוצאי אתיופיה נשלחים לממלכתי-דתי.

אלעזר: היום יש קצת מרד, אבל עדיין בסקר שבין 340 תלמידים, כ-310 יוצאי אתיופיה.

אלעזר: בית-הספר לא מקבל שקל מאף אחד, משרד החינוך מקציב לו מה שמגיע ליוצאי אתיופיה עולים חדשים.

אלעזר: בבית-הספר אגב, שליש מהילדים הם ילידי הארץ, שליש מהילדים הם עולים חדשים עד שלוש שנים בארץ ושליש מהילדים הם ותיקים שגדלו בארץ.

אלעזר: בית-ספר זה לא מקבל משאבים, שאלתי את מנהלת בית-הספר אתמול על מוקד קליטה, היא לא יודעת מה זה.

קספאן וונדה: יש 200 אלף ₪ לפעילות, אני לא יודע מה 13 מיליון אומר, אבל לכל מוקד קליטה יש 200 אלף להפעיל תוכניות.

קספאן וונדה: רק כדי לסבר את האוזן לכולם.

אלעזר: כשכבוד השר נכנס לתפקיד, הציג כנושא מרכזי שלו העצמת השפה העברית.

אלעזר: אנחנו עובדים שם עם ילדים שנולדו בארץ ולא יודעים עברית.

אלעזר: אני פונה לכבוד השר למצוא דרך שתוכל גם לסייע למסגרת לימודית פורמלית שתמצא דרך לעזור לילדים האלה.

אלעזר: אנחנו מנסים להשיג עכשיו מקרן מוריה שיתנו להם יום לימודים ארוך.

אלעזר: אבל יש להביא משאבים נוספים, מדובר במשאבים קטנים לבית-ספר.

אלעזר: לא מדובר במיליונים, רק עשרות אלפי שקלים כבר פותרות בעיה להרבה ילדים.

אלעזר: ארוחת צהרים לילד, יום לימודים ארוך עם לימודי עברית בתוך המערכת.

אלעזר: קורס להורים כדי שיבינו מה זה בית-ספר.

מיכאל נודלמן: זה בית-ספר יחידי?

אלעזר: יש בנתניה שלושה בתי-ספר, רמב"ם, שח"ל ורש"י.

מיכאל נודלמן: לא, בריכוז?

אלעזר: בארץ אין יותר בתי-ספר עם ריכוז שמעל ל-95 אחוז.

אלעזר: יש עוד שמונה בתי-ספר: באשדוד, בחדרה, עם ריכוז מעל 50 אחוז.

אלעזר: אבל ריכוז של 95 אחוז, הסיבה אינה ידועה, זה נתניה.

אלעזר: בית-ספר רמב"ם מקבל משאבים אדירים בגלל היכולות של המנהלת.

אלעזר: שני בתי-ספר, רש"י ושח"ל לא מקבלים כלום ומוקד קליטה לא מוכן להיכנס לשם.

אלעזר: הדבר השלישי אדוני היו"ר, זה מרכזי הקליטה.

אלעזר: אנחנו יזמנו והסוכנות היהודית פתחו את זה כבר שנה שניה.

אלעזר: התחלנו לעבוד במרכזי קליטה בכל הארץ עם אלי קדר, בעבודה עם נוער והורים עולים לקראת שילוב במערכת החינוך.

אלעזר: ואנחנו רואים לפי הילדים מה זה מרכז קליטה, אין שם בית-ספר.

אלעזר: הילד יוצא בבוקר לבית-הספר ואין שום קשר בין בית-הספר להורים האלה.

אלעזר: במקרה הכי טוב יש את עובדי מרכז הקליטה, אך לא עם ההורים שלו, הילדים חוזרים מבית-הספר ולא יודעים להסביר להורים מה קורה שם.

אלעזר: את התקציבים שאנחנו מקבלים כעמותה מהתמיכות, אסור לנו להכניס למרכזי קליטה.

אלעזר: אני מבין שכרגע חסרים משאבים.

אלעזר: אולי צריך למצוא עוד דרך של שיתופי פעולה נוספים בין משרד הקליטה, במרכזי קליטה כי המצוקה שם מאוד קשה.

אלעזר: אני תמיד פונה לגב' שרה כהן וטוען שצריך לעשות עבודה עם הילדים, לפני שהם הופכים לסיכון.

אלעזר: בנושא הרביעי, אני לא יודע מה המשטרה אומרת, אדוני היו"ר וכבוד השר, אני יכול לספר לכם על לפחות 20 ערים בארץ, על מוקדים שבהם נמצאים נוער יוצאי אתיופיה בלילה.

אלעזר: אני עובד ברחובות בארבעה מוקדים שאחד מהם בקרית משה, שני בדניה, שלישי באושיות, רביעי במילשיין.

אלעזר: אין שם אף אחד בערב.

אלעזר: קידום נוער יזם פרויקט שאנחנו מנסים להביא לשם איזושהי קרן שתתמוך בו, שבחורה בשם איילה מתחילה לעבוד שם ב-1 לספטמבר כעובדת ערב.

אלעזר: יש חבורות רחוב שמסתובבות בשעות הערב, הם לא באים למוקד קליטה.

אלעזר: שם מנחי קידום נוער גם מיוצאי העדה ועובדי קליטה אפילו לא מכירים את המקומות האלה.

אלעזר: הם מכירים רק את קריית משה ברחובות.

אלעזר: אולי צריך לחזור למה שהיה לנו לפני עשרים שנה, מדריכי רחוב.

אלעזר: עובד קידום נוער עובד עד שמונה בערב.

אלעזר: בשמונה בערב הילדים האלה עדיין יושבים בבית, הם יוצאים החוצה בשמונה, בתשע, מסתובבים עד שתיים, שלוש בלילה.

אלעזר: הם לא באים בבוקר לבית-הספר.

אלעזר: היה כאן דיון לפני יומיים על נשירה סמויה, אולי בנשירה גלויה על יוצאי אתיופיה, משרד הקליטה עשה הרבה עבודה, אבל בנשירה סמויה אנחנו עדיין רואים הרבה בעיות.

אלעזר: ושוב, אני לא מכיר פתרונות, כב' השר, אני רק אומר שיש בעיה היום.

מיכאל נודלמן: זו בעיה.

אלעזר: יש ילדים שמסתובבים בלילה.

אלעזר: וכשמדברים על שפה, אולי צריך לחשוב על משהו ממוקד חוץ מעברית ובשפה האמהרית.

אלעזר: כי כאשר בבית-ספר רש"י מגיעה אימא ואני יושב איתה והיא לא מבינה, אותי הילד לא יכול לתרגם לה כי הוא ילד שנולד בארץ ואינו יודע אמהרית, אני שואל מה קורה בבית?

אלעזר: יש גם בעיה עם שמות הילדים.

אלעזר: ילד לא מסוגל לומר את שמו כי בבית נתנו לו שבעה שמות.

אלעזר: קוראים לו סלאבי בשם אחד, דב בשם אחר, יש מקרים כאלה.

אלעזר: תעבדו עם הילדים ועם ההורים ועם משרד החינוך אולי על תרבויות, כדי להכין אותם למערכת החינוכית בישראל.

זאב: קודם כל יישר כח לשר ולמנכ"ל על הכניסה מאוד רצינית שמתבטאת בריבוי התכניות שהוצגו כאן.

זאב בוים: לא כולם שלנו, אנחנו לא המצאנו גלגלים, אבל הרוב.

זאב: הרצינות מתבטאת גם בכך שחלקם ממשיכים לטווח ארוך.

זאב: אני אוהב תכניות שממשיכות ולא תכניות שכל שנה מתחלפות וזה אחת מהמחלות של המשטר שלנו בכלל.

מרינה סולודקין: אבל לא במשרד הקליטה.

זאב: לכן על זה יישר כוח כפול.

זאב: עכשיו לי יש כמה שאלות.

זאב: אחת דווקא נובעת מריבוי התכניות.

זאב: האם ישנם מדדי הצלחה ברורים ואיזה סוג מעקב אתם מפעילים.

זאב: כי כשמחברים את כל המשאבים האלה ביחד ומחלקים אותם פר נפש, רואים שההשקעה היא אדירה והתוצאה היא, פחות ממה שכולנו היינו רוצים.

זאב: אז השאלה איך מודדים בדיוק איזו תכנית כן מצליחה ואיפה לא.

זאב: כי לפעמים כשמפזרים להרבה דברים, אז גם ההשקעה הגדולה יכולה פתאום לא להניב את התוצאה שלה.

זאב: שאלה שניה נוגעת לשלב הראשוני ממש של קליטת העולים שממשיכים להגיע.

זאב: חבר-הכנסת אוריאל הזכיר את הבעיה שנתקלנו בה בדיונים בוועדות משנה.

זאב: משפחות נכנסות למרכזי קליטה טיפין טיפין, ואז כתוצאה מזה במיוחד לגבי ילדים יש בעיה קשה של לימודי עברית.

זאב: כי בשונה מכל שאר קבוצות העולים דווקא לטובתם של ילדי אתיופיה הם מקבלים קבוצות מרוכזות.

זאב: אך אם הילדים מצטרפים לקבוצה באיחור קשה להם להדביק את הפער ולכן כדאי לתכנן מראש את תהליך הכניסה של המשפחות למרכזי הקליטה כדי שהקבוצות תהיינה הומוגניות.

זאב בוים: זה בדיוק הפוך ממה שרוצים.

זאב: אני יודע שזה פועל על בסיס של מיטה פנויה ועל כן זה נעשה בצורה כזאת, אבל כדאי לנסות בכל זאת להתכוונן, כי ברגע שפעם אחת מכווננים את המערכת ומתחילים למלא מרכזי קליטה בקבוצות, קבוצות, הבעיה יכולה להיפתר ואם לא, הקושי הוא אדיר ואני לא יודע מה הפתרון שצריך להיות.

זאב בוים: צריך לזכור שגם ביציאה, היציאה מדורגת.

זאב בוים: כי בגלל בעיות הדיור, בחלק יש חסמים בלוח הזמנים.

זאב: עכשיו זה פחות מפריע.

זאב בוים: אני מבין את מה שאתה אומר, אנחנו לא יכולים להכניס במכה אחת ולהוציא.

זאב בוים: הפתרון צריך להיות בעזרה לילדים להיכנס לכיתה שכבר לומדת בצורה מדורגת.

זאב בוים: לתת להם סוג של תגבור כדי להשלים ולהדביק את רמת הכיתה.

זאב בוים: זה יותר ישיג.

חביב קצב: אדוני השר, את זה אפשר לעשות רק כשפותחים את הוראת השפה.

זאב: לא, הוא מדבר דווקא על משהו הפוך.

זאב: אבל יכול להיות שהפתרון גם יכול להיות משולב.

זאב: ברור לי שאי אפשר לרוקן מרכז קליטה שלם ואז למלא אותו.

זאב: אבל יכול להיות שבפינוי קבוצות, עדיין ניתן לשחק על הבסיס הזה ואני לא בטוח שהשיקול הזה כן של הוראת שפה, הוא משחק.

זאב: אם לא נוסיף את השיקול הזה על השיקול של המיטות הפנויות, עדיין יכול להיות שיש אפשרות לעשות.

זאב בוים: חביב יעשה לנו בדיקה על קצב הכניסה יציאה ואז נראה אם זה אפשרי.

זאב: יכול להיות שזה שילוב.

זאב: כי אם זה ילד בודד כל פעם, אז גם קשה לתת את המענה שאתה מדבר עליו.

זאב: אם זה קבוצות קטנות, אז המענה שאתה מדבר עליו יכול לעזור לסגור את הפער.

זאב בוים: טוב, רשמתי.

זאב: נקודה נוספת קשורה לכל הסוגייה של השכלה גבוהה.

זאב: ביוזמת יו"ר הוועדה ביקרנו במכללת רופין וראינו פרויקט מאוד יפה של קבוצה שלומדת.

זאב: בסופו של דבר הרי זה הקטר.

זאב בוים: זה פרויקט שנולד במשרד הקליטה.

זאב: לא, הם לא הסתירו את זה, רק שתדע.

מרינה סולודקין: בטח, הכל ממשרד הקליטה.

זאב: עכשיו נתנו את הקרדיט למשרד הקליטה.

זאב: אבל השאלה מבחינת

זאב: כם כמה בכלל המשרד פועל בכיוון הזה כי בסופו של דבר בעיניי זה הקטר.

זאב: כמה שיותר צעירים מהעדה יקודמו להשכלה גבוהה ואחר-כך ישתלבו במקומות עבודה שונים, הם ימשכו את העדה קדימה בכל המובנים, לא רק בתפקידים שהם ימלאו אלא זה גם יחזק את העמותות וכל המנגנון ישתנה.

אבי מספין: עסקנו בנושאים של חינוך ותעסוקה וקליטה.

אבי מספין: אבל יש דבר מאוד מהותי בנושא קליטה, כשהעולים החדשים מגיעים לישראל ולא משנה מאיזו מדינה, הם מגיעים מחוק השבות על-פי מוצאם היהודי.

אבי מספין: גם אנו יוצאי אתיופיה הגענו לארץ על-פי מוצאנו היהודי.

אבי מספין: כשמגיעים במשרד הדתות לנושא הדת, יש שלוש רשויות: הרב הראשי האשכנזי, הרב הראשי הספרדי והרב הראשי של יוצאי אתיופיה.

אבי מספין: אין יותר מזה, ושאלתי היא: למה יוצאי אתיופיה צריכים רב ראשי משלהם?

אבי מספין: למה הם לא משתלבים עם הרבנות הרגילה?

אבי מספין: כשביקשתי להתחתן, ופניתי למועצה הדתית המקומית, אמרו לי קודם כל לגשת לרב הראשי של יוצאי אתיופיה, הרב יוסף עדני, לעבור אצלו תהליך ואחר-כך לחזור אליהם.

מיכאל נודלמן: את זה גם אני שאלתי.

מיכאל נודלמן: זה בגלל שרב ישראלי לא יודע אמהרית.

מיכאל נודלמן: כל הניירות שלך הם באמהרית.

אבי מספין: אני כבר 20 שנה בארץ.

מיכאל נודלמן: ככה אמר לי הרב של הקהילה.

אבי מספין: אני לא רוצה שום דבר באמהרית, אני מתנהל בעברית.

מיכאל נודלמן: אבל הניירות באמהרית.

זאב בוים: אני מבין שאתה רוצה להיות ככל ישראלי ואתה לא צריך את התיווך הזה של איזשהו קייס או רב.

אבי מספין: לא קייס, שהוא הוסמך בארץ.

זאב בוים: ואתה מעדיף, יש מערכת קיימת.

אבי מספין: אני לא רוצה תהליכים מקבילים למערכת הקיימת.

זאב בוים: כשמדובר בדת, הנה לפני שבועיים היתה פה הפגנה של האתיופים שהגורם המאיץ היה סוגיית הדם, אבל בעצם זו היתה מחאה על בעיות בקליטת העדה שלא נפתרות וכו', דברים שעליהם אנו דנים פה.

זאב בוים: ובסוף היום ישבנו עם נציגות של המפגינים.

זאב בוים: אגב, אחד הדברים המאפיינים והמעודדים לדעתי, זה שכולם היו חבר'ה צעירים, נציגי גופים שונים, היה קייס אחד והוא היה צעיר.

זאב בוים: זה מעודד כי זה מעיד על המעורבות, האכפתיות וגם הישראליות.

זאב בוים: גם אופי ההפגנה היה שונה, לא שאני אוהב את אופי ההפגנות הישראליות הקלאסיות שיש בהן הרבה כוחנות ולפעמים אפילו אלימות אבל זה חלק מהתרבות הדמוקרטית שהתפתחה פה.

זאב בוים: כך אני מצלם את זה.

זאב בוים: גם ראיתי שהאתיופים שהיו ידועים בעבר בדרך המאוד מיוחדת, השקטה והמנומסת, יש כאלה שיגידו אפילו כלואה במידה מסוימת, היסטורית הסיפור הזה נגמר.

זאב בוים: אז זה בעיניי גם במובן מסוים מצא חן כי זה מבטא את הקליטה וההשתלבות.

זאב בוים: אבל הצעירים דווקא העלו טענה הפוכה.

זאב בוים: הם טענו שלא מכירים בקייסים של העדה, שיש לה תרבות דתית עתיקת יומין.

זאב בוים: פעם הכירו בקייסים ופתאום לא.

זאב בוים: כשבאים לנישואים למשל לקייס אין שום מעמד.

זאב בוים: זו טענה לא של קייסים, לא של הדור הראשון של הורים וותיקים, אלא של החבר'ה הצעירים.

זאב בוים: הם רוצים שתהיה הכרה במעמד הרוחני של המנהיגים הרוחניים של העדה.

זאב בוים: זה קצת שונה ממה שאתה אומר.

מיכאל נודלמן: הם קיבלו מכסה, יש יותר מ-50 רבנים.

מיכאל נודלמן: בישראל יש על כל 15 אלף תושבים רב אחד קהילתי.

מיכאל נודלמן: תעשה חשבון כמה רבנים צריכים להיות בעדה האתיופית.

אבי מספין: אני לא רוצה רב אתיופי.

מיכאל נודלמן: אני מבין שאתה לא רוצה אבל פה יש קרב, עוד 12 קייסים רוצים.

אבי מספין: הנושא של הקייסים הוא שונה מהנושא של הרבנים.

אבי מספין: הם רוצים מעמד דתי הנהגתי כמו שהיה מקובל שם גם בארץ.

אבי מספין: אבל הוא מקביל, ואינו דומה לנושא של הרבני.

מיכאל נודלמן: הציעו לכם לימודים לרבנים שלוש שנים עם תואר כמו רב שכונתי, הם לא רוצים, הם רוצים קייסים בלי שום דבר.

מיכאל נודלמן: זה לא מקובל בארץ.

אבי מספין: ולא כל מועצה דתית מוכנה לחתן יוצאי אתיופיה.

אבי מספין: זה נושא מאוד כאוב.

אבי מספין: רב שמוסמך בארץ מחתן כל יהודי שבא להתחתן, כשיוצאי אתיופיה מגיעים אליו, הוא לא מכיר בהם כיהודים והוא לא מחתן אותם.

אבי מספין: רק מעטים מהרבנים מחתנים אותם.

אבי מספין: רוב הנישואים של יוצאי אתיופיה נערכים כרגע על-ידי רבנים יוצאי אתיופיה.

אבי מספין: שאלה שניה, שהיא יותר אופרטיבית.

אבי מספין: לאלה שיוצאים ממרכזי הקליטה, ומגיעים ליישובי הקבע, איזו הכשרה יש להם בתעסוקה ובחינוך?

זאב בוים: רשמנו את זה.

30095: אני רוצה קודם כל להתייחס לדברים שנאמרו בהתחלה.

30095: חבר-הכנסת אוריאל אמר דברים, המילה לא יצאה ממני, אפשר לשמוע את הקלטת, אני אמרתי לא רק המתווכים, גם עובדי מרכז הקליטה.

30095: דובר גם על אותו מקרה במרכז קליטה שההתנפלות הייתה עליי, אבל בסופו של דבר לצערי הרב אני צדקתי.

30095: גם עכשיו אני מתריע, פשוט צריך להיות ערים לעניין ולהסביר לעובדים כדי שלא יהיו מקרים כאלה כמו שקרה במרכז הקליטה.

30095: בנושא של קליטת עולי אתיופיה, יש כאן עובדים מסורים ואני מברך על זה.

30095: אבל כמובן זה לא מספיק ואף פעם לא יהיה מספיק ואנחנו מכירים את המציאות.

30095: גם אי אפשר לעשות יותר טוב.

30095: כי אחת, הבעיות המוכרות במציאות היא אינה של כסף, ולא הבעיה של בניית התכניות, אני חושב שכולנו יודעים שכשאנחנו מגיעים לידי הביצוע מספר המשתתפים מאוד קטן.

30095: אני יודע שיש בעיה מצד הקהילה להשתתף בתכניות, אבל תמיד צריך למצוא את הדרך כיצד לגרום לאנשים לנצל את התכניות הקיימות ולא להציג את הנתונים כך שהם באו ונרשמו ובסופו של דבר גם לא סיימו את התכנית.

30095: ולכן הרעיון של בדיקת גוף חיצוני יכול לתת אינדיקציה טובה וגם נתונים הכי מדויקים.

30095: בנושא של משכנתאות- אני מברך על המאמץ של משרד הקליטה שעושה מאמץ להגדיל את המשכנתאות, זה קריטי וחשוב מאוד.

30095: יחד עם זאת, גם אם המשכנתא תגדל וזה יהיה למשפחות, לצעירים, לבודדים ולקשישים, עד כמה שאני יודע, אין פתרון.

30095: ולכן כשדובר פה על העניין של עמידר, זה נראה לי רלוונטי ואני רוצה לשמוע מה משרד הקליטה מתכנן לבודדים ולקשישים שנמצאים במרכז הקליטה.

30095: שאלה נוספת היא, בעניין של הליווי של העולים החדשים ממרכז קליטה למגורי קבע.

30095: לפני שבועיים הייתי ביפו כיוון שהרבה משפחות נכנסו לשם ומצאתי אותם בבעיה קשה כי אין שם מתורגמנים, אין מי שיעזור להם.

30095: אני יודע שיש עובד אחד אבל הוא לא כל-כך מגיע לשם.

30095: אנשים צריכים להגיע ליפו, הם לא יודעים איך להגיע לשם.

30095: הליווי ממרכז הקליטה לדיורי קבע הוא דבר חשוב מאוד.

30095: אנשים נשברים ונקלעים למשבר כשהם יוצאים מהחממה של מרכז קליטה וצריכים להתמודד לבד.

30095: ועוד דבר.

30095: שרה התייחסה לעניין קרית משה, אני חושב שקודם כל האחריות היא על ממשלת ישראל, על משרד הקליטה.

30095: זה גם הרשות בוודאי, אבל לא להסתמך על פרויקטים נוספים שבאים לתת תוספת ולא במקום מרכז הקליטה.

30095: היא אמרה שפרויקט אלומים נמצא שם ולכן אנחנו לא שם בקרית משה, וזה לא מקובל עליי.

30095: אתם צריכים להיות הראשונים ואם יש פרויקטים אחרים, הם צריכים להיות נוספים.

30095: דבר נוסף, אני חושב שפה הגיע הזמן להתחיל לבצע את ההחלטה הראשונה של הממשלה להעלות 600.

30095: מדברים על 300 וזה אומר שממשיכים להתעלל ביהודים ואני מבקש מכבוד השר לקחת את העניין בידך ולהוביל את זה בממשלה לבצע את החלטת ראש הממשלה לשעבר, אריאל שרון.

30095: זו היתה המטרה שלו ולכן תבצעו את זה.

זאב בוים: קודם כל, אברהם נגוסה, נגעת בכמה נקודות מאוד מעניינות וכיוון שהיו דברים לעניין אז גם היתה הקשבה טובה.

זאב בוים: ואם היית פותח בעניין ההוא של אחד שמעל בתפקידו ולא היית עושה מזה הכללה והיית מתבטא כמו שעכשיו תיקנת והתבטאת, אז הכל היה מאה אחוז.

זאב בוים: גם ניתנו תשובות למנכ"ל עלייה וקליטה.

זאב בוים: קודם כל, כיוון שחבר-הכנסת אלקין יושב פה, השאלה הגדולה היא איך אנחנו מודדים את ההצלחה?

זאב בוים: כבר עלתה הסוגיה שזו בעצם היתה ההחלטה של הדיון המהיר לקרוא לשר הקליטה להקים איזו שהיא ועדת בדיקה בלתי תלויה.

זאב בוים: אני עדיין לא הקמתי אותה אבל אני בהחלט מתכוון לעשות זאת.

זאב בוים: אנחנו נמצא גוף מחקר בלתי תלוי, רציני ונטיל עליו לעשות את הבדיקה הזאת.

זאב אלקין: אבל איפה מתקיימת תכנית?

זאב בוים: במקום שמתקיימת תכנית ברור מה השינויים, לזה אנחנו לא צריכים גוף מחקר.

זאב בוים: אבל יש תהליכים חברתיים על מצב של שימוש בסמים ואלכוהוליזם, אפילו שיש נתונים מעודדים בתחום הפשיעה של המשטרה, נדמה שהבדיקה שלה היא בדיקה טכנית וסטטיסטית יותר.

זאב בוים: צריך לבדוק בדברים כאלה האם יש השפעה יותר עמוקה מאשר איזו שהיא סטטיסטיקה שלפעמים יכולה גם להיות אמיתית.

זאב בוים: לכן זה צריך לעשות וזה ייעשה.

זאב בוים: בעניין הדירוג כניסה, ההערה, ההתבוננות, ההבחנה היא מאוד נכונה, הקושי הוא בביצוע, קשה לבצע את זה.

זאב בוים: בוודאי מהצד של האיכלוס והיציאה שזה לוחות זמנים שונים וזה קשה מאוד.

זאב בוים: , חביב, תעשה בדיקה בכל זאת לראות, אולי זה לא בודדים, אולי אפשר לעשות בקבוצות ואז קבוצות שמגיעות בלוח זמנים מסוים, בכל זאת הם באים תמיד עם ילדים ויכול להיות שאפשר ליצור את קבוצות הלימוד.

זאב בוים: נראה לי שהפתרון היותר ישים זה תגבור למי שנכנס במאוחר כדי להביא אותו לרמת כיתה, לתת לו X שיעורים, הכל לפי רמת "הפיגור" במה שהוא הפסיד בחומר.

זאב בוים: אבל בינתיים הייתי מסתפק בזה שיעשו את הפעולות הטריוויאליות שלא עושים אותן.

זאב בוים: מבחינה זאת במידה מסוימת שפר גורלם של בני העדה האתיופית שלהם כן עושים אולפנים בבית-ספר.

זאב בוים: אתה יודע שלרוב אוכלוסיית העולים החדשים אין אולפנים.

זאב בוים: זו שערורייה ממדרגה ראשונה.

זאב אלקין: אתה יודע שעמדתי בעניין בדיוק כמוך.

זאב בוים: אני רוצה לראות כי אני דרשתי מבהט לתת לנו פתרונות, זה לא יכול להיות.

זאב בוים: עולה חדש בין אם הוא מגיע מארגנטינה או מאוקראינה, או מצרפת, הוא צריך אולפן בתוך בית-הספר וכך קלטו בעבר.

זאב בוים: היום יש שעה וחצי שלא יודעים לחבר את זה ולך תדע מה מנהלי בתי-הספר עושים עם השעה וחצי המצטברת הזאת.

זאב אלקין: שעה וחצי זה בתיכוני, ביסודי לא היה כלום, עכשיו הכניסו.

זאב בוים: וגם השעה וחצי בתיכונים, אתה צודק.

זאב בוים: שיתחילו עם הדבר הבסיסי הזה.

זאב אלקין: פה אנחנו ביחד.

מאיה שריר: אני נמצאת פה במקום אודי בהט שנמצא בצפון.

זאב אלקין: כן, יש שינוי בנושא הזה.

זאב בוים: יש שינוי אחרי קיצוצים כבדים, אני מקווה שיחזירו את השעות האלה.

זאב אלקין: בדיוק.

זאב בוים: אז אנחנו חושבים אותו הדבר.

זאב בוים: מה שאמרת לגבי ההשכלה הגבוהה, שיש לנו היום כ-2,500 סטודנטים במוסדות ההשכלה הגבוהה, זה נכון.

זאב בוים: לפי דעתי מספר זה בקו עלייה מבלי לבדוק הרבה אחורנית.

זאב בוים: זה אחד הנושאים שהמכון הבלתי תלוי הזה עומד לבדוק על ציר הזמן.

זאב בוים: הרושם הוא שאנחנו בקו עלייה.

זאב בוים: אנשי מקצוע צריכים לבדוק אם זה זינוק בעלייה או שזה מתון מדי או שהקצב אינו מספיק.

זאב בוים: אבל המספרים המוחלטים, 2,500 סטודנטים, מישהו יודע כמה סטודנטים יש באוכלוסייה בכלל במדינת ישראל?

חנוך צמיר: יש למעלה ממאה אלף.

זאב בוים: מאה אלף איזה אחוז זה מסך הכל האוכלוסייה?

זאב בוים: לא נתעסק עכשיו במחקר הזה.

זאב אלקין: אבל המשרד מקבל את המגמה הזאת של הכניסה להשכלה גבוהה, אז השאלה היא אם זה איתות נוסף.

חנוך צמיר: המספרים שהשר הזכיר הם תולדה של מדיניות המשרד של העדפה מתקנת.

זאב בוים: אתה מדבר על משהו אחר בתחום התעסוקה שזה ההעדפה המתקנת.

זאב בוים: אני הולך לפי סדר חברי-הכנסת, אורי אוריאל, לבחור פתרונות חדשים – בסדר, באמירה כללית זה נכון ובוחנים וחלק מהתכניות הן תכניות שהן תולדה של בחינה כזאת.

זאב בוים: פלשמורה, גם לגבי נגוסה, אני לא אכנס כאן לגבי ההיקף, אבל פעלתי בממשלה כדי שלא יהיה קיצוץ נוסף בעניין הזה.

זאב בוים: לשמחתי בהצלחה.

זאב בוים: לגבי הסוגייה שהעלה חבר-הכנסת אורי אוריאל שאמר, "תעלו אותם עכשיו" וזה ציטט את כולם בכוונה, לעשות מבצע.

זאב בוים: ראשית, ברמה העקרונית עם כניסתי אני גם הצהרתי שאם זה היה תלוי בי, מדינת ישראל היתה צריכה לעשות מאמץ כזה ולגמור את הסיפור הזה במכה.

זאב בוים: ידענו לעשות את זה בעבר.

זאב בוים: בהיכרות יותר קרובה עם תהליכי הקליטה, השתמשת במושג התעללות, זה שלא מעלים אותם זה התעללות בגלל מצוקתם, אני לא יודע איפה עלולה להיות יותר התעללות.

30095: שם.

30095: כי כשהם נשארים שם, אנחנו נשלם פי עשר פה.

30095: אבל אם אנחנו נעלה אותם זה יהיה יותר טוב.

זאב בוים: זה לא בוויכוח עכשיו, עכשיו אני אומר את דעתי.

זאב בוים: שמעתי את עמדתך ואני בכל זאת אומר לך למחשבה לא לתגובה, לנוכח הקשיים שאנחנו נתקלים היום בהם ולנוכח העובדה שגם אם ייעשה איזשהו סוג כזה של מאמץ מיוחד, היכולת לאגם משאבים שנדרשים לטפל במכה אחת במבצע אחד, בכמה אלפים טובים של אלה שנשארו שם, 11 או 14, המספר משתנה כל הזמן וזו גם סיבה טובה לעשות מכה ולגמור.

30095: נכון, אני מסכים אתך.

זאב בוים: אני בוחן את זה מכל הכיוונים.

זאב בוים: אך כששוקלים זאת אז כשידוע כמה גדולים הקשיים של התמודדות עם תהליך הקליטה של בני הפלשמורה, אז אולי אם נביא אותם במכה אחת, זה יהיה בלתי אפשרי למדינת ישראל לבלוע, ואז לא בטוח שההתעללות הזאת שאתה מדבר עליה היא לא התעללות יותר גדולה, ולא ייגרם נזק יותר גדול.

זאב בוים: כי יש ויכוח אם זה 300 או 600.

30095: 600.

זאב בוים: אבל כשאורי אוריאל רוצה במכה אחת עכשיו את כולם, אז אני לא בטוח שבסופו של דבר זה ייצא ברווח, אני חושב שהוא עלול לצאת בהפסד מפאת חוסר היכולת להעמיד את כל מה שנדרש בבת אחת, לרכז את זה למבצע כזה.

זאב בוים: אולי עכשיו קשה לנו לבחון את זה, אבל בעוד שלוש ארבע שנים כשיסתיים התהליך, נסיק ברטרוספקטיבה שהייתה דרך להתמודד עם זה בקבוצות ולא במכה אחת, כדי לתת את המיטב, שמדינת ישראל יכולה להעמיד.

זאב בוים: אני מסתפק בזה עכשיו לנושא הזה.

זאב בוים: לחברת הכנסת סולודקין, שאינה פה, הערה על בני מנשה.

זאב בוים: זה אמור לשמש לקח במידה מסוימת מסיפור הפלשמורה, רמזתי שהמספרים לא ידועים בדיוק ובוודאי כשמדובר בבני מנשה, לאף אחד אין ברגע זה מושג על כמה מדברים.

זאב בוים: אנחנו נזכרים איך זה היה עם הפלשמורה, שאמרו שיש רק שלושת אלפים, נכון נגוסה?

30095: לא נכון.

זאב בוים: אה, לא נכון.

30095: אל תערבבו בין הדברים, אין שום קשר.

זאב בוים: זו היתה שאלה רטורית, בסדר.

זאב בוים: אצל בני מנשה היה תהליך גיור רשמי של בית-דין שנשלח מטעם הרבנות הראשית לישראל.

זאב בוים: הרב קליין גייר 216 ונוספו עוד כשלושה ילדים, 218 איש גוירו והפכו להיות ליהודים כשרים.

זאב בוים: ומדינת ישראל לא פעלה להעלתם, אז הם פנו לבג"ץ וכשמדינת ישראל היתה צריכה להשיב על הבג"ץ, אז היה ברור לנו שיהודים כשרים לחלוטין שעברו תהליך גיור כשר על-ידי הגוף המוסמך, זכותם לפי חוק השבות לעלות למדינת ישראל, אי אפשר למנוע את זה מהם.

זאב בוים: לכן נתנו ל-218 לעלות.

זאב בוים: יחד עם זה, במקביל פניתי לראשון לציון, הרב עמר וביקשתי ממנו בשם ממשלת ישראל.

זאב בוים: להפסיק את תהליכי הגיור שם.

זאב בוים: מדינת ישראל אינה מיסיונרית, הדת היהודית מעולם לא הייתה, היו פרקים בהיסטוריה של גיור אבל לא תמיד הגיור הזה הועיל לעם ישראל, אני לא אתן סקירות היסטוריות.

זאב בוים: לכן הוריתי לו להפסיק את תהליכי הגיור כי הם גיירו גויים, והשאלה היא אם מדינת ישראל צריכה וחייבת להיות מקלט לכל מי שהוא לא יהודי.

זאב בוים: אז יש מערכת שלמה של שיקולים, ושם פועלים מיסיונרים.

זאב אלקין: הרבנות עושה את זה בתקציב ממלכתי של מדינת ישראל?

זאב בוים: בוודאי.

זאב בוים: זו לא הייתה החלטת ממשלה, זה היה איזו יוזמה כמעט פרטית של רבנים שהעמידו את מדינת ישראל בפני עובדה.

זאב בוים: לכן הוריתי לרב להפסיק את העניין הזה.

זאב בוים: הרב עמר, הראשון לציון, הסכים שמפסיקים את התהליכים עד הודעה חדשה, ואנחנו לא מתכוונים לחדש אותם.

זאב בוים: בתנאי הזה אנחנו קולטים את 218 שהתגיירו עכשיו.

זאב בוים: אגב, בעבר כמה עשרות בני מנשה שעשו גיור נכנסו לארץ, אבל לא נעשה מזה מפעל יהודי, ציוני.

זאב בוים: זו התשובה לחברת הכנסת סולודקין שזו כנראה גם דעתה.

זאב בוים: קליטה בחקלאות זה מעניין מאוד.

זאב בוים: לדעתי צריך לבחון אפיק זה ברצינות, אנו נסייע ליוזמה הזאת.

זאב בוים: צריך לחשוב איך לעשות את זה, יש עדיין מקומות בארץ שאפשר לגאול אותם בהתיישבות חקלאית וצריך באמת לבחון דרך כזאת, בעיקר לגבי צעירים זה יכול להיות מעניין.

זאב בוים: גם עניין התקשורת באמהרית, השעה בשבוע שמשודרת היא מעט מדי.

זאב בוים: אני אחבור פה עם חברי הכנסת אולי לדבר עם חברים שלנו על רקע אישורי תקציב כדי לנסות להוציא משהו בשיתוף פעולה עם שר האוצר בעניין.

זאב בוים: בנושא העצמת השפה העברית – אני פניתי למנכ"ל אבואב במשרד החינוך שיעשה בדיקה, סיכמתי עם שרת החינוך כיוון שההוראה באולפנים ניתנת על-ידי משרד החינוך, האגף לחינוך מבוגרים.

זאב בוים: אני ביקשתי לעשות בחינה, התרשמתי מכמה ביקורים במרכזי קליטה שההוראה אינה מספקת.

זאב בוים: סיימתי עם התשובות לחברי הכנסת.

זאב בוים: הדברים נרשמו, ועל-פי הפרוטוקול אנחנו נתייחס ברצינות לכל דבר.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, במשרד החינוך יש בעיה כללית, שהיא ההצטופפות של בני העדה האתיופית במערכת החינוך הממלכתית דתית.

זאב בוים: זה הופך להיות לבלתי נסבל בהרבה מקומות.

זאב בוים: פחות ופחות רואים בתי-ספר ממלכתיים דתיים, בעיקר ביסודיים או בחטיבות הביניים, פחות ופחות רואים איזון נכון במבנה הכיתות מבחינת העדות ומבחינה חברתית, בין ותיקים ובין עולים חדשים.

זאב בוים: בקרית מלאכי יש בית-ספר שבו 85 אחוזים אתיופים.

זאב בוים: אין בזה שינוי.

זאב בוים: אני מקבל את ההערה על קבוצות הכדורגל, צריך לעשות משהו בהקשר הזה.

זאב בוים: כשאתה סוגר את זה, אתה סוגר את זה פנימי.

זאב בוים: פניתי לרב הראשי וביקשתי ממנו לעזוב לרגע את האתיופים, כך הורסים את החינוך הממלכתי דתי, כך מבריחים את כל האוכלוסייה, הותיקה והחזקה.

זאב בוים: באידיאולוגיה ובציונות לא ניתן להחזיק את האנשים, אנשים שולחים ילד לבית-ספר, הם רוצים בית-ספר ברמה גבוהה.

זאב בוים: התלמידים האתיופיים בריכוז כזה מורידים את הרמה לא בגלל שהם אשמים, אלא בגלל הפערים בתרבות.

זאב בוים: צריך לעשות את ההיפך ולמשוך אותם למעלה ואף אחד לא מושך, אין מי שימשוך.

זאב בוים: מוכרחים להרחיב את השוליים הצרים, את הכתפיים הצרות של החינוך הממלכתי הדתי שעליו מלבישים את כל תהליך הקליטה של ילדי העולים מאתיופיה.

זאב בוים: אמרתי לרב שאפשר לעשות זאת, שהרבנים המגיירים שזאת תביעתם ודרישתם, ישנו מהתביעה הזו בכפוף לזה שמשרד החינוך מתחייב שקליטה של ילדים בחינוך הממלכתי הכללי תלווה בתוספת של שעות ליהדות ולהיסטוריה היהודית ולכל מה שקשור ליהדות.

זאב בוים: אפשר לקחת את הדגם של בתי-ספר תל"י.

זאב בוים: אין לי עוד תשובה ואת כנציגת משרד החינוך, תעלי את זה עד לרמה של מנכ"ל השרה, אני אפנה פעם נוספת, חברי הכנסת, צריך ליצור לחץ ציבורי על העניין הזה ולשכנע את הרבנים שבסופו של דבר זו מדיניות שהיא יותר נכונה גם מנקודת השקפת עולמם על עתיד חינוך הדתי במדינת ישראל.

זאב בוים: לפני כ-10 ימים פגשתי את נציב שירות המדינה ודיברתי אתו על עניין התעסוקה, בהקשר של השתלבות של בני העדה האתיופית בשירות הציבורי וסיכמנו שהוא יביא תכנית שאנחנו נעביר אותה בהחלטת מחליטים בממשלה של משרות ייעודיות שהאוצר יקצה לנציבות בפריסה על פני כל המשרדים.

זאב בוים: משרה ייעודית זה אומר, יש למשרד התחבורה לדוגמה תקן, אסור לו לחרוג מהתקן.

זאב בוים: האוצר מבקש לקחת עוד שמונה משרות לתוך המשרד.

זאב בוים: זאת אומרת שמשרד התחבורה מקבל נניח X משרות ייעודיות זה אומר, שהוא יכול להשתמש בהן רק כאשר הוא קולט את בן העדה האתיופית לפי צרכיו, אם זה מהנדס כבישים או מפקח או נהג קטר, לא משנה מה.

זאב בוים: אנחנו, כמשרד הקליטה, כמעט היחידים שמעסיקים מבני העדה.

זאב בוים: אולי במשרד החינוך או במשרד הרווחה מעסיקים קצת.

זאב בוים: אני אפנה לממשלה, נציבות המדינה הולכת אתי בעניין הזה, אני אדבר עם שר האוצר, עם ראש הממשלה, ראש הממשלה יו"ר הוועדה.

מיכאל נודלמן: וגם הוועדה.

זאב בוים: וגם הוועדה נכון, בהחלט כן, זה כוח חשוב.

זאב בוים: אבל הפגישה היתה, הנכונות קיימת גם מצד הנציבות ויש עוד פגישה בשבוע הבא על העניין הזה.

זאב בוים: ואז נלך עם כל הכוחות המשותפים ללחוץ בעניין.

זאב בוים: אני הזכרתי את הפגישה עם נציגי השובתים.

זאב בוים: נגוסה, אתה היית בפגישה, נכון?

30095: כן, אני הייתי.

זאב בוים: בפגישה עם נציגי השובתים הם העלו את הרצון שלהם כעניין מתכלל להקים ועדת שרים לעניין קליטת בני העדה.

זאב בוים: אני בודק את זה עכשיו בסביבת ראש הממשלה ועם מזכיר הממשלה.

זאב בוים: דיברתי עם מזכיר הממשלה, כיוון שיש כבר שתי ועדות, אחת ספציפית לפלשמורה ואחת הוועדה לקליטת העלייה והתפוצות בראשותו של ראש הממשלה, לא נראה עכשיו שיש מקום להקים ועדה מיוחדת נוספת לעניין הספציפי הזה.

זאב בוים: קודם כל סיכמנו שהדיון הראשון בכינוס הישיבה שבראשה יעמוד ראש הממשלה של ועדה לקליטת עלייה ותפוצות, יהיה דיון כזה על נושא קליטת יהודי אתיופיה.

זאב בוים: אל הדיון הזה יוזמנו הנציגים עמם ישבנו ושם באמת תתפרס יריעה רחבה.

זאב בוים: נראה בעקבות הדיון הזה איך אנחנו ממשיכים.

זאב אלקין: אדוני השר, אנחנו ביקשנו מראש הממשלה לקיים ועדת שרים על הנושא של מצב הילדים העולים במערכת החינוך.

זאב בוים: קלענו לדעתכם, בסדר.

מיכאל נודלמן: בגלל קוצר הזמן אני צריך להגיד מה הוועדה צריכה לקבל, הרצון הטוב שלך להקים צוות בדיקה.

מיכאל נודלמן: דבר שני, אני שמעתי את כל התכניות, זה נראה טוב, לא כמו בפעם הקודמת.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להדגיש מעורבות השר בכל הדברים ובכל הבעיות שקיימות בעדה האתיופית.

מיכאל נודלמן: אבל יש כמה דברים שאנחנו כוועדה צריכים להחליט כמו שמשרד החינוך צריך לבדוק מה קרה עם התלמידים האתיופיים, איך יכול להיות ש-70 אחוז, 50 אחוז, ריכוז כל-כך גבוה, זה פוגע בלימודים ובילדים האלה.

מיכאל נודלמן: את הנושא הזה אנחנו שמים על סדר היום בוועדת שרים בראשותו של ראש הממשלה.

מיכאל נודלמן: יש כאן בעיות שקשורות לא רק למשרד ספציפי.

מיכאל נודלמן: יש הרבה בעיות שהן בקשת של משרדים.

מיכאל נודלמן: אבל יש בעיות שקשורות לחברה הישראלית, יש פה פער בתרבות ואנחנו צריכים לעשות הכל כדי להקטין את הפער הזה.

מיכאל נודלמן: זה גם נובע מחינוך, מלימודים שעכשיו מלמדים בבתי-הספר.

מיכאל נודלמן: מה שעשית עם תפקידים ומשרות עם נציב שירות המדינה זה טוב מאוד.

מיכאל נודלמן: לדעתי אנחנו צריכים לקבל חוק, העדפה ניכרת לאנשים כאלה.

מיכאל נודלמן: אתה פתרת את זה בלי חוק.

זאב בוים: יכול להיות שנצטרך חוק.

זאב בוים: אם האוצר לא ישתכנע.

מיכאל נודלמן: אני אומר שאנחנו נעשה את הכל, לא יכול להיות שאלפיים סטודנטים סיימו לימודים באוניברסיטאות ולא יכולים להשתלב בעבודה.

זאב בוים: נכון.

מיכאל נודלמן: זה הדבר הכי חשוב פה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שאפילו הציבור צריך לראות באתיופים ולדבר עם הילדים האלה, נוער שלומדים בשתי קבוצות, זה ישראלים, זה אנשים עם תרבות ישראלית, עם שפה ישראלית, צריך להיות איזה קשר בין החברה הישראלית לבין החברה האתיופית.

מיכאל נודלמן: אני מודה לשר הקליטה ואולי בעוד חצי שנה נצטרך עוד פעם לדבר, כי פה אמנם יש בעיות ממדינות אחרות, אבל פה יש יותר בעיות.

מיכאל נודלמן: אני מברית-המועצות, יש הרבה בעיות.

זאב בוים: מאוקראינה.

מיכאל נודלמן: מאוקראינה, בסדר.

מיכאל נודלמן: יש שם הרבה בעיות, אבל בעיות כמו שיש בעדה האתיופית אין שם.

זאב בוים: זה נכון.

מיכאל נודלמן: ובגלל זה אני רוצה בעוד חצי שנה לקיים ישיבה נוספת על הנושא הזה.

מיכאל נודלמן: אתם לא צריכים לחשוב שמישהו רוצה לעשות להם רע, אנחנו כולם במטרה אחת איך לגרום לאנשים האלה להפוך כמה שיותר מהר לחלק מהחברה הישראלית.

מיכאל נודלמן: תודה רבה לכולם.

זאב בוים: תודה רבה לאנשי המשרד.

מיכאל נודלמן: תודה רבה, הישיבה נעולה.