ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 29, 2006-10-23 09:00

מיכאל נודלמן: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה בנושא מצב ארגון הוטרנים.

מיכאל נודלמן: כמה ימים לפני אנחנו דנו בכנסת לגבי יום הקשיש.

מיכאל נודלמן: מ"מ עשו מחקר על מצב הקשישים, וגילו שמצבם הוא קטסטרופאלי.

מיכאל נודלמן: בזמנו ראש הממשלה ביקש ממני להיפגש עם יו"ר ארגון נכי המלחמה.

מיכאל נודלמן: אני ביקרתי את המטה שלהם וגם מטה של נכי המלחמה.

מיכאל נודלמן: מצבם של הארגונים האלה לא טוב.

מיכאל נודלמן: אני חושב כך.

מיכאל נודלמן: הם גם קשישים והם גם עברו מלחמה קשה.

מיכאל נודלמן: הם היו צעירים, ואחרי המלחמה הם היו צריכים לבנות חיים ומשפחות.

מיכאל נודלמן: הכל היה הרוס, והם היו צריכים לבנות את המדינה מחדש.

מיכאל נודלמן: הם היו אנשים עם כבוד גדול.

מיכאל נודלמן: פה אולי יש כבוד, אבל אפילו אין מה שדורש האו"ם.

מיכאל נודלמן: האו"ם דורש תנאים סוציאליים יותר טובים ממה שקיימים היום.

מיכאל נודלמן: לפי הנייר שאנחנו קיבלנו מה-מ.מ.מ יותר מחצי מהקשישים, שמקבלים קצבת זקנה והשלמת הכנסה מביטוח לאומי, חיים מתחת לקו העוני.

מיכאל נודלמן: לא מגיע לאנשים האלה.

מיכאל נודלמן: צריכים היו להיות פה גם נכי המלחמה, אבל אני לא יודע למה הם לא הגיעו.

מיכאל נודלמן: אני רוצה שנשמע נאום של היו"ר ארגון ותיקי המלחמה.

אברהם גרינזית: ארגון ותיקי מלחמת העולם השנייה קיים בארץ משנת 1977.

אברהם גרינזית: היום אנחנו בארגון 16,000 איש.

מיכאל נודלמן: זה אומר איש יותר מ-70.

אברהם גרינזית: מספר החברים שלחמו בקרבות בפועל הם 6,800.

אברהם גרינזית: יש יותר מ-4,000 אלמנות של ותיקי מלחמת העולם השנייה.

אברהם גרינזית: חוץ מזה יש פרטיזנים, נכי מלחמה, יוצאי גטאות, עובדי תעשייה ביטחונית וכו'.

אברהם גרינזית: גיל חברי הארגון הוא בין 70-94 ויש גם בני 100.

אברהם גרינזית: בארץ הארגון קיים משנת 1997.

אברהם גרינזית: ביישובים בארץ יש 75 סניפים ו-30 שלוחות.

אברהם גרינזית: קיימים 28 מוזיאונים בסניפים שלנו, פינות הנצחה וחדרי זיכרון.

אברהם גרינזית: ברחבי הארץ הוקמו 41 אנדרטות להנצחת זכרם של הנופלים.

אברהם גרינזית: קמו 39 מקהלות וקבוצות אומנות שמופיעות ברחבי הארץ.

אברהם גרינזית: רק ביוני 2000 התקבל חוק זכויות ותיקי מלחמת העולם השנייה, הודות לחה"כ נודלמן, שיהיה בריא, ויורי שטרן בעקבות לחץ ציבורי של ותיקי מלחמת העולם השנייה.

אברהם גרינזית: מאז עברו 6 שנים וחצי, אבל החוק לא עבר שום שינוי.

אברהם גרינזית: בזמן קבלת החוק, היו 13,000 ותיקי מלחמת העולם השנייה, שהיו זכאים להטבות לפי החוק.

אברהם גרינזית: כיום מספרם ירד ב-40%.

אברהם גרינזית: נכון להיום ותיקי מלחמת העולם השנייה מקבלים מענק חד שנתי בסך 1,100 שקלים חדשים, תוספת של 25% להנחה בתרופות לעומת פנסיונרים אחרים ופטור מתשלום אגרת טלוויזיה.

אברהם גרינזית: אלה כל המתנות שאנחנו קיבלנו בגיל שלנו ובמצב שלנו.

אברהם גרינזית: מה קורה היום?

אברהם גרינזית: באופן טבעי האוכלוסייה של ותיקי מלחמת העולם השנייה הולכת ומזדקנת.

אברהם גרינזית: כמעט חצי חולים וכשליש מהציבור הנ"ל מתגורר אצל הילדים או בשכירות.

אברהם גרינזית: מדובר באוכלוסייה חלשה מאוד.

אברהם גרינזית: בתחילת שנות ה-90 הרעש היה גדול, אבל לאט לאט שכחו.

אברהם גרינזית: 90% מהאנשים שלנו מסתמכים על העברות מביטוח לאומי.

אברהם גרינזית: 1,795 איש מהחברים היום מרותקים למיטה.

אברהם גרינזית: אל תשכחו, כי לפני למעלה מ-60 שנה האנשים האלה לחמו בעוז ובגבורה ומסרו את חייהם לטוב ולרע.

אברהם גרינזית: ניצחון אשר היווה אחד מהיסודות להקמת מדינת ישראל.

אברהם גרינזית: כולם אומרים את זה.

אברהם גרינזית: האנשים האלה סייעו הן במישרין והן בעקיפין לתקומה של העם היהודי בארץ ישראל.

אברהם גרינזית: הם אלה שזקוקים לעזרה של הדורות למענם לחמו.

אברהם גרינזית: לצערנו, מצבם של ותיקי מלחמת העולם השנייה בארץ גרוע יותר מאלה שהיגרו לארצות הברית וגרמניה.

אברהם גרינזית: זאת הבושה שלנו.

אברהם גרינזית: בהתחשב בכל האמור אנחנו מבקשים: א.

אברהם גרינזית: להגדיל את המענק החד שנתי מ-15% מהשכר הממוצע במשק ל-25%, ולשלם אותו פעמיים בשנה, פעם במאי ופעם באוגוסט, לפני יום הניצחון ולפני החגים המסורתיים שלנו שלנו.

אברהם גרינזית: ב.

אברהם גרינזית: להשוות את המעמד של האנשים שלחמו בפועל אבל לא לבשו מדי צבא, 900 איש, למעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה.

אברהם גרינזית: ג.

אברהם גרינזית: לאלמנות, שהיום מקבלות 3 שנים זכויות של ותיקי מלחמת העולם השנייה, לתת את הזכויות לכל החיים.

אברהם גרינזית: אם אישה נשארה אלמנה, אומרים לה ש-3 שנים היא מקבלת זכויות, ואחר כך תלכי אחרי בעלך.

אברהם גרינזית: אין לך יותר זכויות.

אברהם גרינזית: סניפי הארגון, מועדונים, טיולים והרצאות, ערבי תרבות ופעילויות אחרות הם מקום מפגש לציבור ותיקי המלחמה, שמחזיק אותם בחיים.

אברהם גרינזית: זה נותן אוזן קשבת לבעיות של האנשים האלה.

אברהם גרינזית: אין שפה לאנשים בגיל שלנו.

אברהם גרינזית: אי אפשר להגיע לארץ בגיל 65 וללמוד את השפה.

אברהם גרינזית: מדוע אני למדתי, זה משהו אחר.

אברהם גרינזית: לקראת 60 שנה לניצחון על הנאצים, ממשלת ישראל הקצתה 10,000,000 שקלים לחגיגות ופרויקטים לותיקי מלחמת העולם השנייה.

אברהם גרינזית: לצערנו, עד היום לא עבר הסכום של 2,750,000 שקלים חדשים לרשויות המקומיות, למשרד הקליטה ומשם לסניפי הארגון.

אברהם גרינזית: אנו מבקשים מחברי הוועדה, להתייחס ברצינות לכל מה שנאמר ולעזור לותיקי מלחמת העולם השנייה לחיות במולדתם ההיסטורית בכבוד.

בוריס פלדמן: לכבוד חברי הכנסת שנמצאים כאן, אני מביא דרישת שלום ממחוז הנגב.

בוריס פלדמן: כולם מחכים למשהו שיקרה, ואני מרגיש שאנחנו בדרך.

בוריס פלדמן: אלה לא סתם מילים.

בוריס פלדמן: אני כבר ותיק בארץ.

בוריס פלדמן: באתי לכאן לא צעיר, כי אני השתתפתי במלחמת העולם השנייה מההתחלה ועד הסוף.

בוריס פלדמן: עבדתי בסוכנות.

בוריס פלדמן: התחלתי לעבוד בערב ללא משכורת אלא רק בהסכם.

בוריס פלדמן: כל 8 חודשים הייתי חותם על הסכם, ולא קיבלתי שום זכויות.

בוריס פלדמן: אחר כך העבירו אותי לעובד קבוע וקיבלתי משכורת.

בוריס פלדמן: הפנסיה שלי היום יותר נמוכה מאלה שמקבלים היום, 1,200 שקלים.

בוריס פלדמן: רציתי לומר, כי החוק מעולה.

בוריס פלדמן: סוף סוף יש חוק לוטרנים.

בוריס פלדמן: אני רוצה לשאול, אם אני הייתי עובד פה, אז לא מגיע לי הגרושים האלה?

בוריס פלדמן: אני עובד מההתחלה בחינם, בהתנדבות.

בוריס פלדמן: בבאר שבע הארגון קם כבר משנת 1976.

בוריס פלדמן: אני נשארתי לבד מכל החברה שהתחילו את הפעולה הזאת.

בוריס פלדמן: הוא היה מהנדס שקיבל פעמיים פרס.

בוריס פלדמן: הוא הביא לכנסת את החוק של הוטרנים, אבל לא הצלחנו.

בוריס פלדמן: אז לא הכירו אותנו.

מרינה סולודקין: לא היה לכם כוח פוליטי.

בוריס פלדמן: הוא לא יודע להיות פוליטי, הוא רק יודע להיות מהנדס.

בוריס פלדמן: כמה נשארו פה כאלה שהם מעל גיל 80.

בוריס פלדמן: אני מעל גיל 80.

בוריס פלדמן: בושה לי שיש מעט אנשים סך הכל בארץ, ולא מקבלים לפי החוק את ה-1,000 שקלים האלה.

בוריס פלדמן: אני לא עובד בשביל הכסף.

בוריס פלדמן: להיות יו"ר מחוז הנגב, זה לא סתם.

בוריס פלדמן: אני כל הזמן בנסיעות עבודה.

בוריס פלדמן: היום היו"ר הארצי לא נותן לנו לשבת.

מיכאל נודלמן: הוא לא נותן גם לי לשבת.

בוריס פלדמן: כל הכבוד לו.

בוריס פלדמן: הוא יודע איך להסתדר, איך לדבר ולאן ללכת.

בוריס פלדמן: אני רוצה להגיד תודה רבה שעבדתם על התיקונים.

בוריס פלדמן: אני אעביר את זה לחברה שמחכים לזה.

בוריס פלדמן: זאת הצלחה.

ראובן ריבלין: החוק לא חל על 12-13 איש.

אברהם גרינזית: זה ותיקי מלחמת העולם השנייה.

ראובן ריבלין: כמה יש היום, אלפים מאות?

אברהם גרינזית: 120 איש בערך.

ראובן ריבלין: החוק לא חל עליו מבחינה חוקית, אבל מבחינה מוסרית אין הבדל.

ראובן ריבלין: מדובר ב-2,400,000 בשנה.

בוריס פלדמן: כאשר התקבל החוק לוטרנים אנחנו היינו כמות.

בוריס פלדמן: אנחנו בירידה.

בוריס פלדמן: כמה נשאר לנו.

בוריס פלדמן: מאז שהחוק נכנס כבר אולי חצי נשארו.

אברהם גרינזית: 40% נשארו.

מיכאל נודלמן: אתה אמרת שחלק לא מקבל 1,000 שקל.

בוריס פלדמן: כמה אנשים יש בסך הכל בארץ?

אברהם גרינזית: מקבלים את הסכום של 1,100 שקלים רק אלה שמקבלים השלמת הכנסה.

אברהם גרינזית: אנחנו היינו שמחים שהכירו בנו, ולכן שתקנו.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לשאול את נציגי האוצר לגבי 10,000,000 שקלים.

עליזה ג’אן: אני נציגה של שיקום נכים במשרד האוצר.

עליזה ג’אן: אני יכולה להגיד מה חוק נכי המלחמה בנאצים מעניק לנכי המלחמה.

מיכאל נודלמן: אנחנו יודעים שיש שני סוגים: יש נכים ויש נזקקים.

מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על נזקקים.

עליזה ג’אן: רוב רובם של נכי המלחמה בנאצים זה אלה שעלו בסוף שנות ה-80 תחילת שנות ה-90 ארצה.

עליזה ג’אן: כולם מטבע הדברים בשל גילם, לא עבדו כאן בארץ.

עליזה ג’אן: כולם נכנסים לקטגוריה של נזקק/נצרך, בכפוף לגובה אחוזי הנכות שיש להם.

עליזה ג’אן: מבחינתנו, אותה קבוצה, שמטופלת על ידי הלשכה לשיקום נכים, היא חיה ברמה הרבה יותר גבוהה ממה שהאדון תאר פה לגבי יתר האוכלוסייה של ותיקי המלחמה.

מיכאל נודלמן: אבל גם שם כאשר הנכה מת, האלמנות מקבלות את ההטבות רק ל-3 שנים.

עליזה ג’אן: נזקק לא.

עליזה ג’אן: אלמנות של נכה נזקק זכאיות לתגמול למשך כל חייהם, בכפוף למבחני הכנסות.

עליזה ג’אן: מטבע הדברים, גם אותה אישה לא עבדה, אלא אם כן יש אישה שהצליחה לעבוד פה ולצבור פנסיה.

מיכאל נודלמן: יש הבדל גדול בין אלה ואלה.

מיכאל נודלמן: הם לא מקבלים.

מיכאל נודלמן: יש הבדל גדול.

עליזה ג’אן: רוב האלמנות מקבלות תגמול למשך כל חייהם.

ראובן ריבלין: יש שני קריטריונים: נכות ונזקקות, שזה עניין סוציו-אקונומי.

ראובן ריבלין: את מדברת על נכים שהם גם נזקקים.

ראובן ריבלין: את לא מדברת על נזקקים.

עליזה ג’אן: אני מדברת על נכי המלחמה בנאצים.

ראובן ריבלין: אלמנתו תקבל תגמול.

עליזה ג’אן: תקבל תגמול כל חייה, במידה והוא היה נזקק, בכפוף למבחן הכנסות.

עליזה ג’אן: גם לו נערך מבחן הכנסות על מנת להיכנס לקטגוריה של נזקק/נצרך.

ראובן ריבלין: הוא צריך להיות גם נכה וגם נזקק.

עליזה ג’אן: נכון, לפחות 3 חודשים טרם פטירתו.

מיכאל נודלמן: הם מקבלים כסף ממשרד האוצר, ואלה מקבלים מביטוח לאומי.

אריה קורת: בנושא 10,000,000 שקלים – חשוב להבהיר, שהתקציב ניתן בשנת 2005 לקראת אירועי 60 שנה בניצחון על גרמניה והנאצים.

אריה קורת: התקציב היה עבור פרויקטים עד הוק, שהיו עבור כל נושא החגיגות, עבור המדליות והבולים המיוחדים שיצאו.

אריה קורת: מתוך 10,000,000 שקלים 3,750,000 הוקצו לסיוע לרשויות המקומיות בגין פעילויות מקומיות של ארגון הוטרנים.

אריה קורת: היתה החלטה של שר האוצר נתניהו לחלק את התקציב לשתי מנות.

אריה קורת: מנה אחת בסך 1,000,000 הועברה בשנת 2005, כאשר היתה הבטחה למנה נוספת של 2,75000 לשנת 2006.

ראובן ריבלין: מה זאת הבטחה?

ראובן ריבלין: האם היא נכנסה כסעיף בתקציב?

אריה קורת: לא.

אריה קורת: שר הקליטה הוציא מכתב אישי לשר האוצר הנוכחי, וביקש לקיים את ההבטחה.

מיכאל נודלמן: עכשיו סוף שנה.

אריה קורת: אנחנו מקווים שהכסף יגיע מיידית.

ראובן ריבלין: עכשיו זה הסוף.

ראובן ריבלין: עכשיו מחלקים את הרזרבות.

ראובן ריבלין: אם לא יקציבו את זה עכשיו ויעבירו את זה לוועדת כספים, לא יהיה שום דבר.

ראובן ריבלין: זה ייכנס רק בשנת 2007.

ראובן ריבלין: אם זאת הבטחה שניתנה לגבי 2006, זה החודש האחרון לתת סעיף תקציבי.

מיכאל נודלמן: נציג האוצר יצא כדי לברר איפה עומד הנושא הזה.

אברהם גרינזית: 8 שנים אנחנו חולמים לתת את הזכות של ותיקי מלחמת העולם השנייה לקבוצת נשים, שהיו במלחמה ולא לבשו מדים של צבא.

מיכאל נודלמן: לפי איזה נייר, לפי איזה מסמך?

אברהם גרינזית: יש להן את אותה תעודה שלנו יש.

אברהם גרינזית: הן היו אחיות במלחמה.

אברהם גרינזית: כולן בנות 84-85.

אברהם גרינזית: נשארו רק 800-900.

אברהם גרינזית: כל שנה אנחנו מדברים על זה, וזה הולך לאיבוד.

אברהם גרינזית: אני הייתי במשרד הביטחון, והם אומרים שאפשר אבל למישהו לא יוצא לעשות זאת.

מרינה סולודקין: אני אספר לך איפה עומדים בכנסת בנוגע לנושא הזה, ולצערי הרב, לא במקום הנכון.

ראובן ריבלין: לדעתי, קודם כל צריך לעמוד על זה לקיים את ההבטחות שניתנו.

ראובן ריבלין: אם אתה מוסיף הבטחות להבטחות שלא ניתנו, הלשון קלה.

ראובן ריבלין: אם יש הבטחה של 2,500,000 לשנה הזאת, צריך קודם כל להראות להם שאנחנו עומדים על קיום ההבטחה הזאת.

ראובן ריבלין: הבטחה היא לא סעיף תקציבי.

ראובן ריבלין: בדרך כלל צריך לקיים הבטחות, אבל הדברים האלה לא ברורים.

ראובן ריבלין: לכן, אני חושב שאם נשיג משהו מהישיבה הזאת, זה שנראה את זה כדבר שמחייב את הממשלה לעמוד בהבטחותיה.

ראובן ריבלין: לממשלה קל להבטיח דבר שהם לא צריכים לתת מיד.

ראובן ריבלין: צריך לעמוד על זה, ואז צריך לשים לב האם הממשלה יכולה לעמוד על כל אותם דברים שאתם צודקים שאתם מדברים עליהם, אבל הם מאוד בעייתיים.

ראובן ריבלין: באותו רגע הכל מתרחב מיד.

ראובן ריבלין: ברגע שיש 800, זה יהיה 8,000 אחר כך 80,000 וכו'.

ראובן ריבלין: אז יש אנשים שהיו גם פה וגם שם, והדברים מתרחבים.

ראובן ריבלין: בנושא של רדיפות הנאצים עשינו עבודה קשה מאוד בכנסת, והצלחנו.

ראובן ריבלין: היום יש סעיפים תקציביים בנושא הזה.

ראובן ריבלין: צריך לראות קודם כל איך לממש את ההבטחות שנתנו.

ראובן ריבלין: אחר כך גם אפשר להתקדם.

ראובן ריבלין: זאת ההצעה שלי, והלוואי שאפשר יותר.

ראובן ריבלין: כאשר יתרגלו לקיים את ההבטחות שנתנו, אז אחר כך אפשר להתקדם.

מרינה סולודקין: אחרי הישיבה אנחנו צריכים לכתוב כוועדה למשרד האוצר, ולתמוך בהעברת הסכום של 2,500,000 שקלים לארגון.

אריה קורת: מדובר ב-2,750,000 שקלים.

ראובן ריבלין: גם אם יש קיצוץ פלט של 10%, שיקצצו 10% ויתנו את הכסף.

ראובן ריבלין: היום זה השבוע האחרון.

ראובן ריבלין: עוד מעט מה שלא יהיה יעבור לשנה הבאה, ובשנה הבאה זה סיפור חדש.

מרינה סולודקין: זאת היתה הבטחה של ראש הממשלה שרון, וכולם צריכים לקיים את זה כי זה עכשיו כמעט ירושה.

מרינה סולודקין: בנושא של נשים שעבדו, היה ויכוח כמה פעמים.

מרינה סולודקין: אני ויורי תומכים בעניין הזה, ושמענו את ההסתייגויות.

מרינה סולודקין: לא רוצים להאמין שהיתה קטגוריה כזאת במלחמה.

מרינה סולודקין: אתם יודעים שנלחמנו הרבה בנושא של הוטרנים של מלחמת העולם השנייה.

מרינה סולודקין: לא רצו להאמין שגם ברית המועצות היתה במלחמה ולא רק ארצות הברית.

מרינה סולודקין: המאבק לכך הרבה זמן, עד אשר הכירו במעשי הגיבורים הוטרנים של מלחמת העולם השנייה.

מרינה סולודקין: יש לנו חוק, ואני מסכימה שאנחנו צריכים וחייבים לתקן אותו.

מרינה סולודקין: בגלל שזה נושא כספי, אנחנו צריכים לדבר גם עם שר האוצר וגם עם ראש הממשלה.

מרינה סולודקין: זה נושא שמביא כבוד לוטרינרים.

ראובן ריבלין: האם יש דקומונטציה רשמית למתנדבות האלה?

מרינה סולודקין: בטח.

ראובן ריבלין: אני מחר בבוקר יכול להגיד שהייתי שם.

מרינה סולודקין: יש מסמכים.

מרינה סולודקין: ברוסיה יש כמה קטגוריות: אלה שלחמו, אלה שהיו מתנדבים ואלה שהיו במצור לנינגרד.

מרינה סולודקין: בחוק שלנו קבענו, שהוטרנים של המלחמה מקבלים את המענק, ובעניין של המתנדבות לא הצלחנו עד היום.

מרינה סולודקין: צריך לחשוב על פעילות ציבורית בנושא הזה, כי הגיע הזמן.

מיכאל נודלמן: נציג האוצר, תסביר לנו איפה הסכום של 2,750,000 שקלים.

יובל יעקובי: אני יודע שהיתה החלטה על 10,000,000 שקלים, שחלק מהם ניתן בשנה הראשונה ואילו בשנה השנייה יש עיכוב.

יובל יעקובי: אני לא כל כך מצוי בפרטים, אבל אני אבדוק את זה ואני אחזור לוועדה.

ראובן ריבלין: היתה הבטחה שלטונית שלא קיבלה מעמד של סעיף תקציבי.

ראובן ריבלין: חלק מההבטחה השלטונית קוימה.

ראובן ריבלין: מתוך 3,750,000 ניתנו 1,000,000 שקלים.

ראובן ריבלין: זה נעשה כהעברה מסעיף רזרבה.

ראובן ריבלין: היום אנחנו נמצאים ברגעים האחרונים של העברות מסעיף רזרבה.

ראובן ריבלין: עוד מעט לא תישאר פרוטה אחת.

ראובן ריבלין: בוועדת הכספים אנחנו מאשרים מאות בקשות בחודש.

ראובן ריבלין: אם נושא זה עומד על סדר היום מבחינת הבטחה, אם על סדר היום הדרישה של שר הקליטה והעלייה עומדת בפני שר האוצר, אתם צריכים מיד לתת תשובה.

ראובן ריבלין: היום אתם מחלקים את כספי הרזרבה.

ראובן ריבלין: אם לא יקבלו הנחיה שבה יתועלו 2,750,000שקלים למטרה זאת, אפילו בניקוי של 10% שהיה לגבי כולם, זה לא בסדר.

ראובן ריבלין: צריך קודם כל להעביר את זה מיד לוועדת הכספים, כדי שיעשו העברה תקציבים למשרד הקליטה.

ראובן ריבלין: אני מבקש בשם היו"ר, שהחשב הכללי מיד ישאל את שר הקליטה ואת שר האוצר, האם הם מתכוונים לקיים את ההבטחה השלטונית, שלא נכנסה לתקציב.

ראובן ריבלין: הם אמרו שהם יקיימו את ההבטחה השלטונית.

ראובן ריבלין: זה צריך להיעשות תוך שבוע.

ראובן ריבלין: אם לא כן, אנחנו נכנסים לנובמבר.

ראובן ריבלין: שאז הכספים חולקו כולם.

ראובן ריבלין: אני מדבר על דברים שלפני חודשיים כבר טיפלתי בהם, והחשב הכללי כל הזמן שאל אותי האם מדובר על שנת 2006 או על שנת 2007.

ראובן ריבלין: תקציב 2006 הוא דבר שעוד רגע יסתיים.

ראובן ריבלין: אני מבקש, לפנות מיד לחשב הכללי, על מנת שיראה דרך לקיים את ההבטחה השלטונית שאין עליה מחלוקת, כי חלקה קוימה.

ראובן ריבלין: 1,000,000 הועברו בזמן.

ראובן ריבלין: לגבי שנת 2007, נצטרך לראות איך אנחנו מטפלים בזה.

ראובן ריבלין: את זה אנחנו צריכים לקבל עוד שבוע, כי אם לא אנחנו ניכנס לתקציב 2007.

ראובן ריבלין: על זה החשב הכללי צריך לתת לנו תשובה.

מיכאל נודלמן: מתי נקבל תשובה?

יובל יעקובי: זה יהיה היום.

מיכאל נודלמן: בסדר.

מיכאל נודלמן: כך צריך לעבוד.

ראובן ריבלין: יכול להיות שהוא יגיד לך היום שהוא צריך עוד יומיים-שלושה, כי הוא ירצה למצוא את המקורות שלו, אבל הוא צריך להביא את הדבר הזה כקיום הבטחה שלטונית.

יובל יעקובי: בסדר.

מיכאל נודלמן: אנחנו פתרנו את בעיית הכסף, אבל יש עוד בעיות.

מיכאל נודלמן: בעיה שהם מקבלים מענק לא כל כך גדול.

מיכאל נודלמן: רובי קראת את נייר ה-מ.מ.מ, כולם מקבלים השלמת הכנסה וקצבת זקנה.

מיכאל נודלמן: מכסף כזה אי אפשר לחיות בכבוד.

ראובן ריבלין: את זה אפשר לשנות רק בחוק.

ראובן ריבלין: ביטוח לאומי לא יכול לשלם כסף.

מיכאל נודלמן: אני רוצה שחברי כנסת יחשבו על זה.

מיכאל נודלמן: אני ניסחתי חוק, איזה הטבות צריך לתת להם: 20% יותר לשכר דירה.

ראובן ריבלין: האם זה יכול להיות חוק של הוועדה?

מיכאל נודלמן: לא, אבל כל חברי הוועדה יכולים לחתום על זה.

מרינה סולודקין: אבל זה חוק של היו"ר.

מרינה סולודקין: יש לו זכויות נוספות.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לשלוח מכתב שלנו לראש הממשלה, לשר האוצר, שר הקליטה, יו"ר ועדת כספים ויו"ר ועדת העבודה והרווחה.

מיכאל נודלמן: אני חושב, שהמצב הזה הוא בלתי אפשרי.

מיכאל נודלמן: אני גרתי ברוסיה איפה שהיו אסקימואים.

מיכאל נודלמן: שם היתה מסורת, שאיש זקן שלא יכול לעשות שום דבר הולך למות.

מיכאל נודלמן: אנחנו לא יכולים להיות אסקימואים.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לחיות כמו יהודים.

מיכאל נודלמן: בגלל זה אני הולך למלחמה בנושא של זכויות הקשישים.

מיכאל נודלמן: כל חברי הוועדה ילכו למלחמה בנושא של זכויות קשישים.

מיכאל נודלמן: שנה הבאה צריכה להיות שנה של קשישים.

מיכאל נודלמן: זה בלתי אפשרי, שבמדינת ישראל אנשים קשישים חיים בקו העוני.

מיכאל נודלמן: הם לא צריכים להיות עשירים, אבל לא בקו העוני.

מיכאל נודלמן: זה גם נגד ההכרזה של האו"ם.

מיכאל נודלמן: אני ניסחתי חוק הנוגע לתרופות.

מיכאל נודלמן: הם צריכים לקבל הנחה של 85%.

מיכאל נודלמן: אם הממשלה לא תקבל את זה, אני הולך לחקיקת חוק זקנים חולים כרוניים.

מיכאל נודלמן: צריכה להיות רחמנות לממשלה, ולא רק כלפי ביזנס מן.

מיכאל נודלמן: אנחנו נותנים לאנשים השלמת הכנסה כדי לחיות, אבל באות וזמן אנחנו גובים מהם אגרת טלוויזיה.

מיכאל נודלמן: זה לא מובן.

מיכאל נודלמן: לפי החוק שלי, 80% הנחה בתרופות, 20% תוספת לסיוע לשכר דירה, ו-25% מהשכר הממוצע, 600 שקל תוספת ל-1,000 שקל, 800 במאי ו-800 באוגוסט, כפי שהם מקבלים תמיד.

מיכאל נודלמן: בנוסף, אלמנות צריכות לקבל את כל ההטבות עד סוף ימי חייהן.

ראובן ריבלין: גם אם הליכוד היה בשלטון, הייתי חותם על זה.

ראובן ריבלין: פה צריך הסכמת ממשלה או מרד של חברי הכנסת שאומרים, על אפה וחמתה של הממשלה אנחנו מאשרים את זה.

ראובן ריבלין: חוק הוטרנים היה על אפה וחמתה של הממשלה.

מיכאל נודלמן: אני מוכן שחלק מזה ממשלה תיקח על אחריותה.

מיכאל נודלמן: אני לא נגד שהממשלה תעשה תיקונים בחוק.

מיכאל נודלמן: אם אנחנו מסתובבים סביב הממשלה, שום דבר לא יקרה.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים ללכת לקרב.

מיכאל נודלמן: אני אבקש ישיבה של ראש הממשלה עם הוועדה, כמו שעשה שרון.

מיכאל נודלמן: היינו בישיבה איתו וקיבלנו הבטחות.

מיכאל נודלמן: לא כל ההבטחות בוצעו, אבל חלק מהן בוצעו.

מיכאל נודלמן: אנחנו מדינה של עלייה.

ראובן ריבלין: אני מציע לך להיפגש עם ראש הממשלה ושר האוצר ביחד.

ראובן ריבלין: שר האוצר מאוד רגיש לעניין הזה.

מיכאל נודלמן: נכון.

מיכאל נודלמן: גם שר הקליטה צריך להיות.

יוסף שגל: אני רוצה לחזור לנושא של המתנדבים במלחמת העולם השנייה.

יוסף שגל: בצרפת ובבלגיה אין שום הבדל בין הותיקים ומהמתנדבים.

אברהם גרינזית: גם ברוסיה.

יוסף שגל: רוסיה עכשיו היא לא דוגמא לחלק מהאנשים, ובגלל זה אני חוזר למזרח אירופה.

יוסף שגל: אני חושב, שצריך לעשות תחקיר, כדי להסביר לאנשים שאין הבדל.

יוסף שגל: זה בלתי אפשרי ש-900 אנשים שהיו במלחמה הם לא וטרנים.

מיכאל נודלמן: אני לא חושב שזה יהיה בניסוח הזה.

מיכאל נודלמן: מרינה אמרה, שלא פעם אחת דיברו על זה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שצריך לעשות צעד צעד.

מיכאל נודלמן: בהתחלה צריך לתקן את החוק שקיבלו לפי 6 שנים.

מיכאל נודלמן: את קצבת הזקנה הורידו מ-16% ל-12%.

מיכאל נודלמן: עכשיו יש תוספת, אבל עדיין לא הגיעו ל-16%.

מיכאל נודלמן: באותו זמן כל אחד שעובד קיבל תוספת יוקר.

מיכאל נודלמן: זה לא בסדר לחסוך על חשבון הזקנים.

וולף סלומונוב: אני רוצה להגיד לכם, שאין זמן לחכות.

וולף סלומונוב: כל יום נפטרים וטרנים.

וולף סלומונוב: עוד 9-10 שנים לא יהיו עוד.

מיכאל נודלמן: אתה אופטימיסט גדול.

מרינה סולודקין: לפי המנהג היהודי, עד 120 לכולם.

רונן כהן: גם שהוטרנים הולכים לעולמם, אנחנו ממשיכים את הסיוע לאלמנה לאורך כל השנים.

אברהם גרינזית: סיוע בשכר דירה.

מיכאל נודלמן: אבל אנחנו מבקשים להעלות את הסיוע לשכר דירה.

נועה פרסטר: בכל הישיבה מעלים את הנקודה, שמי שממן את ההנחה בתרופות זה אנחנו.

נועה פרסטר: מעולם לא קיבלנו שיפוי מהאוצר.

נועה פרסטר: אנחנו בעד לתת תרופות חינם לוטרנים, ובלבד שאם אתם עושים תיקון בחוק תוסיפו סעיף קטן, שהאוצר יעביר לנו את הכסף.

נועה פרסטר: אם זה כתוב בחוק, אין לו מה לעשות נגד זה.

מיכאל נודלמן: אני אדבר עם השר שלהם.

מיכאל נודלמן: יש לו יותר רחמנות מאשר לצעירים.

מיכאל נודלמן: יש כל מיני דרכים לעשות זאת.

מיכאל נודלמן: את יודעת, שפתאום החליטו שלוקחים מניצולי השואה כסף על זה שהם מקבלים פיצויים מגרמניה.

מיכאל נודלמן: נלחמנו, והשר אמר לא.

מיכאל נודלמן: שר השיכון אמר שהוא מפצל דברים כאלה.

מיכאל נודלמן: אפשר לפתור בעיה בכמה דרכים.

מיכאל נודלמן: אני מבין על מה את מדברת.

מיכאל נודלמן: אני גם בעד זה שהממשלה תפצל דברים כאלה.

מיכאל נודלמן: שר הבריאות צריך לעשות מלחמה על זה.

מרינה סולודקין: נלמד אותו.

מיכאל נודלמן: לא יכול להיות מצב, שאנשים שמקבלים קצבת זקנה והשלמת הכנסה לא קונים תרופות כי אין להם כסף.

מיכאל נודלמן: האם זה מקובל?

נועה פרסטר: האנשים הספציפיים האלה משלמים 75% הנחה.

נועה פרסטר: הם משלמים 30 שקל לחודש.

רוברט אילטוב: אני חושב שפעם אחת צריך להוציא את הוועדה לראות איך הוטרנים האלה חיים, על מנת שנציגי האוצר ונציגי משרד הקליטה יראו במו עינם איך הם חיים.

מיכאל נודלמן: כולם מבינים שעם 3,000 שקלים אי אפשר לחיות בכבוד.

רוברט אילטוב: אני מציע להם ללכת ולעשות ביקור.

מיכאל נודלמן: אתה לא יכול בכוח להביא אנשים.

רוברט אילטוב: למה בכוח?

רוברט אילטוב: אפשר להזמין אותם.

מיכאל נודלמן: לא פותרים בעיות ברמה של ראשי אגפים, אלא ברמה של שרים וראש ממשלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לעשות הכל כדי לפתור את הדברים ברמה יותר גבוהה, כדי שהם יקבלו תוספת בתקציב לתרופות.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, האם אתם תומכים במה שאמרתי?

מיכאל נודלמן: אני רוצה פגישה עם ראש הממשלה.

אברהם גרינזית: אני מודה לכם.

אברהם גרינזית: זאת הפעם הראשונה אחרי 6 שנים שאנחנו שמעו מילים נחמדות.

מיכאל נודלמן: מחברי הכנסת תמיד שמעתם מילים כאלה.

ראובן ריבלין: המבחן שלנו, הוא אם נצליח לסדר שההבטחה השלטונית תקוים.

ראובן ריבלין: האסון הוא, שכל פעם יש הבטחה, לא מקיימים אותה ואנחנו מבקשים הבטחה נוספת.

אברהם גרינזית: אנחנו תקווה שאתם תעשו זאת.

ראובן ריבלין: קודם כל נעשה את זה ואחר כך נמשיך הלאה.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים לדאוג, שלא יהיה מצב שבו הממשלה יודעת שאפשר להבטיח ולא לקיים.

ראובן ריבלין: היו”ר מיכאל נודלמן: תודה רבה, הישיבה נעולה.