ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 62, 2006-10-16 11:30

מיכאל מלכיאור: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך.

מיכאל מלכיאור: הישיבה היום היא ישיבת מעקב אחרי ישיבה שקיימנו לפני מספר חודשים.

מיכאל מלכיאור: בישיבה הזאת קיבלנו נתונים גם ממרכז המחקר והמידע, וגם נתונים ממומחים של הארגונים השונים וממשרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: קיבלנו נתונים מאוד מאוד קשים על מצב קליטת העלייה במערכת החינוך והתוצאות גם בתחום הישגי הבגרות וזכאי בגרות, גם בתחום הנשירה, וגם בתחומים יותר פרטניים שעוסקים בזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו החלטנו כבר לפני הפגרה או לקראת סוף הפגרה לקיים ישיבה נוספת, ותבענו ממשרד החינוך טיפול מערכתי שונה מאוד בהתייחסות לנתונים הקשים מאוד שקיבלנו.

מיכאל מלכיאור: היתה מלחמה ולא רצינו לעשות את זה בזמן המלחמה, ולכן החלטתי לתת ארכה למשרד החינוך כדי שיוכלו לגבש את המדיניות החדשה וההיערכות בעקבות ההמלצות שאנחנו המלצנו עליהם והמסקנות בישיבה הקודמת.

מיכאל מלכיאור: אני יודע גם שבינתיים היתה החלטה של ועדת הקליטה בראשות חברינו חבר הכנסת זאב אלקין שהתקדמה גם בעבודתה ויש גם תוצאות מסוימות ופרטניות לגבי נושאים ספציפיים במערכת החינוך.

מיכאל מלכיאור: לכן, אני לא רוצה לעשות פה כפילות עבודה, אלא אני רוצה יותר לדבר על העניין המערכתי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו ראינו שזה שיש גף קטנטן במשרד מעיד על העובדה שזה כנראה לא מספיק כדי לתת את המשקל הראוי, ולכן אנחנו מאוד שמחים שסמנכ"לית אפקטיבית הגברת לאה רוזנברג נמצאת פה.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שהיא יכולה להיות אשת בשורות לגבי השאלה איך המשרד נערך מחדש בעקבות הממצאים הקשים ביותר שראינו פה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב ששילבנו נתונים.

מיכאל מלכיאור: עם זאת, זה היה מאוד קשה כי ישנן הגדרות שונות של עולים ושנת העלייה שלהם, ולכן אתה אף פעם לא יכול לקבל תמונה כוללת.

מיכאל מלכיאור: אבל לפי הנתונים הסופיים ראינו שפחות מ-25% מתלמידי העולים הם זכאי בגרות במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אפילו חברי הכנסת הוותיקים כמו מרינה סולודקין הוכו ממש בתדהמה כשהם שמעו על הנתון הזה.

לאה רוזנברג: לא רק שגף תלמידים עולים הוא יחידה קטנה במשרד, אלא גם הממדים האישיים הצטמצמו וזה הופך את זה להרבה יותר דרמטי.

לאה רוזנברג: הוגשה כבר תוכנית מסודרת לשדרוג הגף לאגף בתוך משרד החינוך.

לאה רוזנברג: אנחנו צריכים לסגור את הנושא הנציבותי.

לאה רוזנברג: הנושא נמצא כבר בהילוך מאוד גבוה וכמובן שנעבור את שלב הנציבות כדי להכיר בכל המשמעויות שנגזרות בכוח-האדם ובשאר הדברים.

לאה רוזנברג: זאת בהחלט בשורה כי זה משהו כבר לביצוע במיידי שישפר שני דברים.

לאה רוזנברג: ראשית, את כוח-האדם בתוך היחידה הזאת שהוא נחוץ מאוד כדי לעשות את זה.

לאה רוזנברג: שנית, גם את המעמד.

לאה רוזנברג: כשאנחנו מציגים את הבקשה לנציבות למה צריך לשדרג את היחידה הזאת לאגף אז זה בא מאיזשהו רציונל למה זה צריך להיות אגף ולא יחידה כמו שאנחנו רואים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מבינים למה, אבל איך זה יהיה?

מיכאל מלכיאור: מה המשמעות שזה יהיה עכשיו אגף מבחינת תקציבים וכוח האדם?

מיכאל מלכיאור: איך זה ייראה בהנחה שתקבלו את מה שאתם רוצים?

לאה רוזנברג: כרגע המשמעות היחידה היא רק שינוי הסטטוס שהוא סטטוס גבוה יותר.

לאה רוזנברג: זה כרגע הדבר הוודאי היחיד שאני יכולה להגיד.

לאה רוזנברג: התקציב הוא הרי איננו של האגף או של גף, התקציב הוא תקציב לטיפול בתלמידים עולים בתוך מערכת החינוך, והוא נדון בתוך התקציב הכולל בסך הכול של משרד החינוך.

לאה רוזנברג: זאת אומרת, אין השלכות מיידיות לעובדה שזה הופך להיות אגף מבחינת התקציב שלו.

לאה רוזנברג: לגבי כוח-אדם, בתוך ההצגה של הדברים הללו נדרשים עוד מפקחים שיהיו פעילים בתוך האגף הזה.

לאה רוזנברג: הבקשה היא לשתי משרות פיקוח נוספות בתוך האגף.

לאה רוזנברג: אני אומרת דברים שהם כרגע רק בקשה.

לאה רוזנברג: ברגע שיהיה משהו יותר קונקרטי גם אישור, גם כוח-אדם, אנחנו כמובן נציג.

לאה רוזנברג: אני לא מונה את כל האילוצים שיש לנו.

לאה רוזנברג: אסור לנו כרגע לגייס כוח-אדם נוסף.

לאה רוזנברג: יש הקפאה של תקנים וכל הדברים האלה.

לאה רוזנברג: אבל, ישנו כבר הציר שעליו אנחנו מדברים לגבי מהי הבקשה הקונקרטית, ונתקדם בשלב שלב.

לאה רוזנברג: כרגע אי אפשר לאייש גם אם זה כבר היה אגף כי יש הקפאה של המשרות האלה.

לאה רוזנברג: אני יכולה לדווח כל פעם בכמה התקדמנו.

מיכאל מלכיאור: הרי יש הרבה מפקחים בתחומים אחרים, האם אי אפשר להעביר?

לאה רוזנברג: אם הם היו יושבים כאן הם היו טוענים את הטענות למה שם הם כל כך נחוצים ואי אפשר לבטל משרה.

לאה רוזנברג: בנוסף לזה, אנחנו לא יכולים לאייש כל משרה כרגע של אדם שפורש כי התקן הזה גם הולך לאיבוד.

לאה רוזנברג: הפרוצדורות המנהליות הן די מסובכות.

לאה רוזנברג: אני חושבת שיש בזה כן הכרה משמעותית מצד המשרד במעמד הנושא, וזה הדבר החשוב.

זאב אלקין: האם הסמכויות של גף ושל ראש אגף הן זהות בתוך המערכת?

זאב אלקין: לאה רוזנברג: יש הבדלים בסמכויות.

זאב אלקין: למשל, באיזה פורומים ובישיבות משתתף מנהל אגף ולא משתתף מנהל גף.

זאב אלקין: זוהי משמעות אחת שהיא חשובה.

זאב אלקין: מעבר לזה, ישנו המעמד האישי שאינו דורש שדרוג.

זאב אלקין: במעמד האישי לא היה צריך שדרוג פורמליסטי כדי לדעת מי עושה את זה.

מיכאל מלכיאור: הישיבה האחרונה התקיימה לפני שלושה וחצי חודשים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזוהי התקדמות, אבל זוהי התקדמות זעירה ביותר.

מיכאל מלכיאור: אני יודע את הבעיות המינהליות הללו, ואני יודע כמה זה קשה.

מיכאל מלכיאור: אני יודע איך הבירוקרטיה עוצרת כל דבר טוב ונחוץ.

מיכאל מלכיאור: לצערי, כך היום הדברים מתנהלים.

מיכאל מלכיאור: אין ספק שראינו חלק מהתוצאות האלה גם בזמן המלחמה.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זה, אין לי ממש תחושה מדברייך שמסתכלים על זה כמצב חירום או מצב חירום יוצא מהכלל שמצריך טיפול מיוחד מצד הנהלת המשרד, השרה, או המנכ"ל.

מיכאל מלכיאור: אין לי תחושה שאתם רואים במספרים האלה כשל מערכתי חמור ביותר.

מיכאל מלכיאור: אולי את יכולה לבשר דברים אחרים.

לאה רוזנברג: בהחלט.

לאה רוזנברג: המעמד של אגף או גף לא עיכב אותנו מלקבל החלטות אחרות.

לאה רוזנברג: אני לא מונה בסיטואציה של שלושה חודשים האחרונים שבה היינו קצת עסוקים בארגון מערכת החינוך לפתיחת שנת הלימודים וכל השאר, איך בכל אופן כן חלו התקדמויות לפחות לפי המתווה שדיברנו עליו בוועדה.

לאה רוזנברג: יש דבר אחד שאני חייבת עליו תשובה, והתחייבתי אפילו כמעט לתאריך קבל עם ועדה, וזה נושא בחינות הבגרות.

לאה רוזנברג: כלומר, מה יהיה בקיץ בשנה הבאה.

לאה רוזנברג: גמרנו את העבודה.

לאה רוזנברג: כל הנושאים שהועלו כבקשות לדיון מחודש, כל ההקלות לעולים שהועלו כבקשות, נדונו, נסגרו.

לאה רוזנברג: אנחנו יכולים לפרט את זה היום, אבל אני הייתי מעדיפה שלא.

לאה רוזנברג: המסמך גמור ומוכן, אנחנו רוצים להציג אותו בפני הנהלת משרד החינוך יחד עם הדיון הגדול בנושא קליטת תלמידים עולים במערכת.

לאה רוזנברג: זה מתוכנן להיות באחת מישיבות ההנהלה הקרובה ושם נציג זאת.

לאה רוזנברג: ישיבת הנהלה בנושא קליטת עלייה יש בה אמירה סמלית.

לאה רוזנברג: הנהלת משרד החינוך תקיים דיון מאוד עקרוני בעניין הזה, אבל יש בזה משהו שהוא מעבר לסמל.

לאה רוזנברג: יש משהו שאומר שישנה סדרה של החלטות שהנהלת המשרד צריכה לקבל אותם, וזה אחד הדברים.

לאה רוזנברג: החומר מוכן כמו שהתחייבנו.

מיכאל מלכיאור: מאחר ושמעתי ממך כמה פעמים שתהיה ישיבת הנהלה בנושא הזה, האם אפשר לשאול אותך מתי זה כבר יהיה?

לאה רוזנברג: שמעתם ממני פעמיים שתהיה ישיבת הנהלה.

מיכאל מלכיאור: אבל, לפני כמה חודשים.

לאה רוזנברג: נכון, אני שוב מזכירה שבתקופה הזאת היינו עסוקים קצת בישיבות הנהלה על פתיחת שנת הלימודים בצפון ובכל הארץ.

לאה רוזנברג: התחייבתי פעמיים שתהיה ישיבה כזאת, ואני מתחייבת היום בפעם השלישית, ובפעם הבאה אני אדווח שהישיבה התקיימה.

לאה רוזנברג: אין לי תשובה יותר טובה מזו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מאוד שמחים על כך.

דני אדמסו: בעשירי ליולי התקיימה הישיבה הקודמת, והחלטת הוועדה היתה להגיש תוכנית מקיפה עם יעדים מינימלים בנושא הזה.

דני אדמסו: יש לי כאן את הסיכום בנושא הזה.

דני אדמסו: אני רוצה לשאול, האם נעשה משהו בנדון.

דני אדמסו: מדבריה של לאה רוזנברג לא שמעתי על יעדים ועל כך שהתחילו לעשות משהו.

דני אדמסו: שנית, יש מצב סטטי של עולים חדשים שנמצאים.

דני אדמסו: מיכל שני מאוניברסיטת חיפה פרסמה לא מזמן מחקר שפורסם שמדבר על כך ש-72% מהילדים אתיופיים גדלו במשפחות שהן מתחת לקו העוני.

דני אדמסו: מצבם של העולים האלה לא הולך להשתנות בשנים הקרובות, אנחנו יודעים היכן הם קנו דירות ובאילו שכונות.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להזדהות עם מה שאתה אומר, וגברת רוזנברג אני מקווה שאת קולטת את הדאגה שיש פה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מאוד מעריכים אותך ולכן אנחנו לא עושים את הדברים בצורה יותר מידיי בוטה.

מיכאל מלכיאור: אבל בהחלטה שלנו מלפני שלושה וחצי חודשים, ואני לוקח בחשבון שהיתה מלחמה בין לבין, היו צריכים להציג לנו תוכנית מקיפה.

אודי בהט: יש תכנית מקיפה ומפורטת ביותר.

לאה רוזנברג: התייחסתי רק לחלק של הגף.

מיכאל מלכיאור: מאוד הייתי רוצה לשמוע את התכנית.

זבולון אורלב: אני רוצה להתנצל על כך שאני צריך לעזוב.

זבולון אורלב: הייתי רוצה להיות נוכח בכל הישיבה אלא שאני ראש השדולה של ראשי הסיעות בכנסת למען משפחות החטופים, ויש לנו ישיבה ב-12:00.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מזדהים עם המטרות הללו אף על-פי שלא טוב לא לעשות ישיבות שדולה בזמן של ועדות הכנסת.

ישעיהו יחיאלי: דוחות מסוג שהוציא מרכז המחקר והמידע, וזהו איננו הדוח הראשון בעניין של הישגים של תלמידים עולים, כבר חצו את גבולות המדינה.

ישעיהו יחיאלי: המצב שמתואר בדוח הזה לגבי תלמידים העולים בתוך מערכת החינוך מקרין לקהילות יהודיות בחוץ לארץ, במיוחד בחבר המדינות.

ישעיהו יחיאלי: ההשלכה של זה לגבי עתיד העלייה היא באחד לאחד.

ישעיהו יחיאלי: אחד הדברים שמובילים אנשים לעלות לארץ זה עתיד טוב לילדיהם ומערכת חינוך זה הבסיס לכל הדבר הזה.

ישעיהו יחיאלי: אנחנו יודעים וכדאי גם לקרוא את הסקר שעשתה הסוכנות היהודית לגבי השאלה למה אנשים לא עולים.

ישעיהו יחיאלי: מצב מערכת החינוך עלה למקום השני.

ישעיהו יחיאלי: המצב הכלכלי הוא במקום הראשון.

אודי בהט: דווקא יש גידול בעלייה מארצות רווחה כמו ארצות-הברית וצרפת.

ישעיהו יחיאלי: זה נכון, אבל כאשר העלייה מצרפת עולה ב-50% היא עולה מ-2000 ל-3,000, וכאשר העלייה מחבר המדינה היתה עשרות אלפים בשנה והיא נמצאת איפשהו היום במקום מסוים, אז זה מלמד משהו.

יהודית גידלי: האם אתה מוכן לתת מספרים כמה תלמידים היו בשנתיים-שלוש השנים האחרונות בנעל"ה לעומת השנה?

ישעיהו יחיאלי: כמו כולם השנה הוכינו מהמלחמה.

ישעיהו יחיאלי: אנחנו מדברים כיום על מחזור נעל"ה של כ-500 תלמידים חדשים בשנה, כאשר לפני חמש שנים היינו ב-700 -800 תלמידים.

ישעיהו יחיאלי: אין ספק שהנושאים שעולים כאן בדיון הם חלק מהתמונה, אני לא אומר שזה כל התמונה.

מיכאל מלכיאור: 500 תלמידים זה מספר יפה.

דני אדמסו: זה מצוין במיוחד ביחס לזה שישנם עולים שרוצים לעלות ולא נותנים להם לעלות, ולא עושים בירורים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כן עושים בירורים גם בנושא הזה.

יהודית גידלי: מאיפה מגיעים 500 התלמידים האלה?

ישעיהו יחיאלי: 70% מהם באים מחבר המדינות, והיתר זה מדינות המערב כשהמדינות המובילות היום בנעל"ה הן צרפת וארצות הברית.

ישעיהו יחיאלי: אני רוצה לחזור לנושא הישגי התלמידים העולים ולהעמיד מול זה את התמונה בנעל"ה.

ישעיהו יחיאלי: אנחנו היינו מורגלים כל השנים בערך ב-90% זכאי בגרות מבין בוגרי נעל"ה, לפעמים יותר.

ישעיהו יחיאלי: להזכיר, אלו תלמידים שמגיעים ארצה לכיתה י' כאשר רובם אינם יודעים עברית, אפילו לא מינימלית.

ישעיהו יחיאלי: זה אומר שהדבר הזה הוא ניתן.

ישעיהו יחיאלי: זה נכון שהילדים הם ממוינים, ואנחנו יודעים את זה.

ישעיהו יחיאלי: אבל, אני חושב שיש מה ללמוד מהמודל של נעל"ה לגבי קליטת תלמידים עולים בכלל, במיוחד בגיל ההתבגרות כאשר הפונקציה ההורית בחלק החינוכי נמצאת בבעיה לעומת המצב של אותה משפחה כאשר היא היתה בעיר המוצא שלה.

ישעיהו יחיאלי: יכולת ההורים להיות מעורבים, לפקח על ילדיהם ולעזור להם במידת מה, כמעט הולכת לאיבוד באופן מוחלט, וזה לא משנה מאיפה עולים.

ישעיהו יחיאלי: המסגרות שנבנו בנעל"ה הן פשוטות להבנתי, הן ניתנות ליישום לא רק בנעל"ה.

ישעיהו יחיאלי: בנעל"ה יותר קל כי הקבוצות מאורגנות ואפשר להגיע אליהן.

ישעיהו יחיאלי: אנחנו מדברים על קבוצות ומעגלי תמיכה בילדים וזה אומר שאחת לכמה זמן הם נפגשים עם אדם בעל מקצוע דובר שפתם מה שנקרא מגשרים במרכז ההיגוי ליוצאי אתיופיה שגם הוא נמצא באגודה לקידום לחינוך בשכנות לנו.

ישעיהו יחיאלי: אצלנו זה נקרא בשם אחר.

ישעיהו יחיאלי: אדם בעל מקצוע בתחום החינוך הלא פורמלי או הפסיכולוגיה החינוכית או הקלינית, יכול לקחת קבוצה כזאת ולתת את הפונקציה ההורית שעוקבת אחרי הילדים האלה ודוחפת אותם קדימה.

ישעיהו יחיאלי: זה דבר מאוד פשוט שניתן ליישום.

ישעיהו יחיאלי: אנחנו הכשרנו במשך השנים את האנשים שיודעים לעשות את זה וניתן להעתיק את המודל הזה למקומות אחרים.

ישעיהו יחיאלי: התוצאה מקיומו של מנגנון תמיכה כזה היא שהיום למרות הקיצוצים במערכת החינוך, אנחנו עדיין מעל 80% זכאים, אנחנו ירדנו.

ישעיהו יחיאלי: אנחנו ב-5% נשירה כאשר מדובר בילדים שבאים ממדינה אחרת לבדם בלי הוריהם.

ישעיהו יחיאלי: במבט רב שנתי זה דבר שכדאי ללמוד ממנו וניתן להעתיק אותו למערכת הקליטה בכללותה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה שנשמע חלק מהתכנית.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שחלק מהדברים שעליהם דיבר ישעיהו יחיאלי נעשים במערכת החינוך באופן קבוע.

לאה רוזנברג: כן.

מיכאל מלכיאור: אני לא רוצה להיות שדכן, אבל אם יש כל מיני מסקנות ודברים מעניינים שיש למינהלת נעל"ה לספר ולהפיק, אז אני מציע שתשבו ביחד ותדונו בזה.

מיכאל מלכיאור: לא צריכים אותנו בשביל זה.

לאה רוזנברג: משרד החינוך נערך לטיפול בשני נושאים מרכזיים.

לאה רוזנברג: נושא שיפור הזכאות לבגרות וטיפול אמיתי ונכון צריך להתחיל בגן הילדים, ואז באמת משפרים את הסיכויים לזכאות טובה.

לאה רוזנברג: אבל, יש בינתיים גם דורות אחרים שאנחנו לא רוצים לאבד אותם, ולכן החלטנו השנה שאנחנו עושים תהליך כאשר בגן הילדים מתחילה תכנית חינוכית, אבל אני רוצה להתמקד ברובד העליון ובחטיבה העליונה.

לאה רוזנברג: התכנית מתחילה מבוגרי תשס"ו, אלה שכבר סיימו את מערכת החינוך, ועדיין אותרו בממצאים שהתקבלו בתוצאות בחינות הבגרות השנה, כחסרי מקצוע אחד כדי לקבל את תעודת הבגרות שלהם.

לאה רוזנברג: חלק מהתלמידים הבוגרים עדיין לא התגייס, ולגביהם התכנית היא קלה יותר כי אז אנחנו מקימים מרכזים עירוניים במקומות שחלק מהם נמצאים.

לאה רוזנברג: הרעיון הוא שאנחנו נותנים ואוצ'ר לכל תלמידים, אבל המודל של הארגון יהיה בכמה אפשרויות.

לאה רוזנברג: מי שלא התגייס יכול לקבל את הלימודים במקצוע אחד שחסר להם בבתי ספר ובמרכזים העירוניים.

לאה רוזנברג: במקביל, התחלנו גם היערכות עם צה"ל.

לאה רוזנברג: יש בלאו הכי מרכזים שבהם צה"ל מקיים לימודים כדי לאפשר לחיילים שכבר התגייסו לעשות את ההשלמה של הבגרות של בוגרי תשס"ו.

לאה רוזנברג: בתוך האוכלוסייה הזאת כמובן שישנם תלמידים שהם עולים חדשים שגם אז ניתנת ההזדמנות לעשות את ההשלמות של מקצוע אחד.

מיכאל מלכיאור: האם זוהי תכנית מיוחדת לעולים או שזה לכלל האוכלוסייה?

לאה רוזנברג: זוהי תכנית כללית, והעולים הם חלק מכל התכניות הכלליות.

לאה רוזנברג: תיכף נגיע לתכניות הנוספות.

לאה רוזנברג: התכנית האחרת היא אותו דבר אבל כאן יש קצת יותר הערכה.

לאה רוזנברג: תלמידים שהתחילו השנה את לימודיהם בכיתה י"ב ושבית הספר מעריך שעלולה להיות בעיה במקצוע אחד או שניים מבחינת הסיכויים שלהם להצליח בבחינת הבגרות, או מפני שהם כבר נכשלו במקצוע אחד בכיתה י' או י"א, ואז ישנו צורך לעשות את ההשלמה.

לאה רוזנברג: או שהם הצליחו כבר בבחינות האלה אלא שנותר מקצוע אחד שהוא עדיין בבעיה.

לאה רוזנברג: אנחנו מתגברים שם את הלימודים בשעות הוראה כך שהם יוכלו מהר מאוד להשלים ולסגור את הפער הזה, וכך להגיע כבר בסוף שנת הלימודים הזאת להישגים טובים יותר.

לאה רוזנברג: במקביל, גם בחטיבות הביניים וגם בבתי הספר העל-יסודיים יצרנו לתלמידי י' וי"א שעומדים בפני בחינות הבגרות קבוצות לימוד קטנות יותר.

לאה רוזנברג: כשאני אומרת "יצרנו" זה כרגע על הנייר אצלנו, ובתקציב שלנו.

לאה רוזנברג: זה עדיין בהתארגנות בבתי הספר.

לאה רוזנברג: מדובר בקבוצות לימוד קטנות יותר שעניינן הוא מיקוד באותם מקצועות לימוד שבהם יש קושי לקבוצה קטנה של תלמידים.

לאה רוזנברג: אני מדברת על קבוצה קטנה באמת של חמישה-ששה תלמידים, שיוכלו לשבת שעות נוספות כדי ללמוד את המקצוע שבו יש קושי רב יותר.

לאה רוזנברג: אנחנו נתחיל את זה גם בחטיבות הביניים.

לאה רוזנברג: כמובן שנלך בסדר יורד.

מיכאל מלכיאור: האם זה מיוחד לעולים?

לאה רוזנברג: כרגע דיברתי באופן כולל.

לאה רוזנברג: בתוך זה המיקוד שהתבקשו מנהלי בתי הספר הוא באוכלוסיות תלמידים שיש שם קשיים מיוחדים, וכמובן שקבוצת תלמידים העולים הם התלמידים שמאופיינים כבעלי קושי מראש מבחינת היכולת והצרכים שלהם כדי לתגבר את הדברים האלה, ולכן הם מופיעים כן במפרט של בתי הספר איך תקבענה הקבוצות האלה.

לאה רוזנברג: אני מאוד מקווה שלקראת המפגש הבא אני אוכל כבר להגיד כמה קבוצות כאלה נפתחו כשהרעיון הוא שכמעט בכל אחד מבתי הספר תהיה קבוצת תלמידים מחולקת למספר קבוצות לימוד על-פי המקצועות שהם מתקשים.

לאה רוזנברג: זו התכנית כרגע לנושא שיפור הזכאות לבגרות שהיא תכנית לכלל המערכת, ואותה קבוצה בסיכון גבוה קבוצת העולים החדשים, מספרם יהיה רב יותר.

לאה רוזנברג: אני לא מרחיבה את הדיבור, יושב פה מוטי בנאוי שהוא אחראי תמיד על כל הנושא של מניעת הנשירה במערכת, אבל עכשיו הוא גם עומד בראש ועדה ממוקדת מאוד שגייסה הרבה מאוד אנשים בתוך המשרד כדי לצמצם את הנשירה.

לאה רוזנברג: בתוך התכנית הכוללת של מניעת נשירה בכלל המערכת, יש מיקוד מיוחד באוכלוסיות שהן מוגדרות כאוכלוסיות בסיכון, ואוכלוסיית התלמידים העולים החדשים שהיא אוכלוסייה בסיכון גבוה מאוד של נשירה תהיה קבוצת מיקוד כן כדי להתייחס לזה.

לאה רוזנברג: אני אשמח אם תתנו למוטי נאוי הזדמנות לפרט מה התכנית כוללת כדי שתראו על מה אנחנו מדברים.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שהעולים הם כמעט 50% מהנושרים בתיכונים.

לאה רוזנברג: אחוז הנשירה הוא 38%.

מיכאל מלכיאור: 38% זה אחוז עצום.

לאה רוזנברג: זה אחוז בלתי אפשר ואסור, לכן זוהי תהיה קבוצה במוקד.

מיכאל מלכיאור: השאלה היא מה עושים באופן מיוחד לאוכלוסייה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להתנצל.

מיכאל מלכיאור: היום נפתח ניפתח מושב הכנסת וכמה מסיעות הכנסת הקדימו את ישיבות הסיעה שלהם וחלק מחברי הכנסת היו מחויבים להיות שם.

מיכאל מלכיאור: אבל, אנחנו מייצגים את כלל חברי הוועדה.

מוטי בנאוי: אחוז העולים מכלל אוכלוסיית הנושרים באמת עומד על 38.7%.

מוטי בנאוי: אם אני מסתכל חמש שנים לאחור, אז אנחנו רואים איזשהו תהליך של צמצום ב-20%, מ-48.4% ל-38.7%.

מוטי בנאוי: יחד עם זאת, אני מדגיש ואומר כל ילד שנושר שווה מאה אחוזי נשירה לעצמו, להוריו, לראש הרשות שלו.

מיכאל מלכיאור: כל ילד וילד הוא עולם ומלואו, אבל עדיין נראה לי שבגלל שיש הרבה פחות עולים בשנים הללו אז זה יכול להסביר את הירידה, וזה לא בגלל שאתם עושים עבודה טובה יותר מול העולים.

מיכאל מלכיאור: המספרים צומצמו כל כך בחמש השנים הללו שאם אתה משווה את זה עם המספר שהיה אז זה ממש לא הגון.

מוטי בנאוי: לא, אלו הנתונים.

מיכאל מלכיאור: אתה מדבר על נתונים וזה נשמע כמו פקידי האוצר כשהם מגישים את התקציב.

מיכאל מלכיאור: עם סטטיסטיקות אתה יכול לעשות כל דבר בעולם.

מיכאל מלכיאור: אבל, אם היו לך 10,000 ילדים לפני חמש שנים, היום יש לך 2,000, וזה ממש לא הישג שיחסית מספר הנושרים ירד ב-10%.

זאב אלקין: ישנו מדד מאוד פשוט.

זאב אלקין: השאלה היא, מהו אחוז הנושרים בקרב ילדים עולים?

מיכאל מלכיאור: בדיוק, זהו המדד.

מיכאל מלכיאור: זה המספר שהיית צריך להביא.

מוטי בנאוי: אנחנו יודעים כמה זה בקרב חבר העמים וכמה זה בקרב יוצאי אתיופיה.

מיכאל מלכיאור: השאלה היא, כמה מתוך העולים נושרים?

מיכאל מלכיאור: זה לא השאלה כמה זה מתוך כלל הילדים כשמספר העולים משתנה.

מוטי בנאוי: כמה זה ברור ואנחנו דיברנו על זה.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שדברתם על זה, אבל אני לא דיברתי על זה, ולא הבאת את הנתון.

מילנה יערי: אני מארגון שתי"ל, והיום אני מרכזת פרויקט חדש שנקרא לצאת מהשוליים בתחום של צמצום נשירה.

מילנה יערי: אנחנו גם עוסקים בתחום של נוער רוסי ונוער אתיופי, והייתי שמחה לעשות על זה ישיבה נפרדת.

מילנה יערי: כקואליציה למען נוער עולה בסיכון שריכזתי לפני זמן מה, אנחנו מדפיסים עכשיו דוח שבדיוק בדק את נושא הנשירה הגלויה והסמויה בקרב עולים.

מילנה יערי: אחד הממצאים המעניינים שם הוא שלמרות הנשירה הגלויה המאוד מאוד גדולה, ישנה נשירה סמויה של 40% גם בקרב התלמידים העולים שנמצאים בתוך בית ספר.

מילנה יערי: עשינו סקר בהיקף מאוד גדול בשלוש ערים: באשדוד, פרדס חנה ולוד, ואנחנו מצאנו שבקרב התלמידים 40% נמצאים בנשירה סמויה.

מילנה יערי: זה נתון די מדאיג בפני עצמו.

מילנה יערי: אנחנו מדברים על מספרים גדולים של נשירה גלויה, אבל יש פה מספרים מאוד גדולים של נשירה סמויה.

מילנה יערי: יש קשר בין השניים ואחד מעצים את השני.

מיכאל מלכיאור: זה רק מחמיר את התמונה, כי צריך לקחת בחשבון גם אחוז מאוד גדול של נשירה סמויה.

מוטי בנאוי: במסגרת ועדה שבראשה אני עומד ועל פי בקשתו של המנכ"ל והסמנכ"לית, אנחנו הגדרנו מחדש את הגדרת נשירה סמויה.

מוטי בנאוי: תלמיד בסכנת נשירה שמצוי בתהליך של נשירה סמויה הוגדר ככל ילד שהוא תלמיד במערכת החינוך בגילאי 5- 18, כיתות גן-י"ב, שמאופיין באחד או יותר מהמאפיינים הבאים המהווים את מדד סכנת הנשירה: ניכור ובידוד חברתי, איחורים והיעדרויות מרובים, כישלון לאורך זמן במקצועות הליבה, הישגים לימודיים נמוכים.

מוטי בנאוי: בהתייחס לגילאים היסודיים זה מיומניות קריאה וכתיבה ושפה בסיסיות, זיהוי פער של שנתיים או יותר על מבחן רמה בכיתה ג', והתנהגויות סיכון ובעיות משמעת, אלימות ועד לעבריינות.

מוטי בנאוי: אנחנו גם קבענו מדדים.

מוטי בנאוי: זאת נשירה סמויה שניתן לאתר אותה כבר בחינוך היסודי.

מיכאל מלכיאור: אלו הגדרות חדשות.

מוטי בנאוי: יש אין סוף הגדרות.

מוטי בנאוי: ההגדרות האלה הן הגדרות חדשות שהמשרד אימץ אותן נכון להיום.

לאה רוזנברג: הן לא הגדרות שלא היו.

לאה רוזנברג: הפרמטרים האלה הם כבר בהגדרות קודמות.

לאה רוזנברג: זה לא שהמציאו עכשיו הגדרות שפתאום נולדו פרמטרים אחרים.

לאה רוזנברג: זה נקבע עכשיו כדי שנדבר על אותו סולם של מדידה.

מיכאל מלכיאור: זה כמובן עניין יחסי.

מוטי בנאוי: יש מדדים לכל אחד מהפרמטרים.

מיכאל מלכיאור: תספר קצת מה אתם עושים.

מוטי בנאוי: זה לא מה אנחנו עושים, אלא מה אנחנו רוצים לעשות כי גם זה חשוב.

מוטי בנאוי: אנחנו הצבנו לעצמנו יעד לפחות כתכנית שעדיין לא אושרה, לצמצם את הנשירה בכלל בכ-7,500 תלמידים.

מוטי בנאוי: זה בערך צמצום של 29% מסך כול הנושרים שהיו עד לפני שנה.

מיכאל מלכיאור: לפי ההגדרה שלך, כמה יש היום?

מוטי בנאוי: ההגדרה של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מגדירה נושר כמי שהתחיל את שנת הלימודים, לא סיים באותה שנה, ולא המשיך בשנה שלאחריה, ומדובר בשנה הקודמת על כ-29,000 תלמידים נושרים.

אלי זרחין: זה לא כולל את אותם אלפי ילדים שלא התחילו שנה שנייה.

אלי זרחין: כלומר, לא התייצבו כלל בראשון לספטמבר בבית הספר, הם בכלל לא בסטטיסטיקה, וזה רוב התלמידים שנמצאים ברחוב.

אלי זרחין: זה גם לא כולל את אותם תלמידים בנשירה סמויה חמורה שבפועל הם עובדים כבר כמה שנים.

לאה רוזנברג: זה כן כולל.

לאה רוזנברג: הילד נגרע מלימודים כי הוא מופיע כילד קיים, אבל הוא לא לומד.

לאה רוזנברג: זה לא משנה אם הוא לא לומד שנה אחת או שתיים, הוא נרשם בנושרים.

אלי זרחין: יש לנו מאות תלמידים שכבר כמה שנים עובדים ולא היו בבתי ספר.

אלי זרחין: בתי הספר ממשיכים לקבל עבורם שכר לימוד כי הם לא לומדים בבית ספר, הם לא שגויים.

אלי זרחין: התלמידים האלה לא נושרים.

אלי זרחין: הם רשומים במלב"ס כאילו לומדים.

אלי זרחין: מדובר במאות תלמידים, אם לא באלפים, שבית הספר בעיקר בתי ספר תיכוניים, משקר.

מיכאל מלכיאור: אתה אומר שישנם 29,000 נושרים, והיעד שלכם להוריד את זה ב-7,500.

שלומית אשרי: האם אני יכולה להסיק מזה ש-38% מתוך ה-29,000 הם עולים?

מוטי בנאוי: סטטיסטית, כן.

מיכאל מלכיאור: באיזה כיתות מדובר על נשירה של 29,000?

מוטי בנאוי: אנחנו מדברים מז'-"יב.

מוטי בנאוי: בכיתות ח' הנשירה היא 4,000 תלמידים.

מוטי בנאוי: בכיתות ט' זה מגיע ל-7,500 תלמידים, בכיתה י' זה מגיע ל-6,654, ובי"א כמעט 8,000 תלמידים.

אלי זרחין: לפי נתון שפורסם בישיבה הקודמת בכיתות י"א-י"ב בלבד, אחוזי נשירה של עולים מכלל התלמידים הם 45%.

אלי זרחין: 38% הם מכיתות ז'-י"ב.

אלי זרחין: בי"א-י"ב מדובר על 45%.

אלי זרחין: אלו נתונים שמשרד החינוך הציג לוועדה בפעם הקודמת.

מוטי בנאוי: מתוך אותם 7,500 תלמידים, אחוז העולים יבוא לידי ביטוי בהתפלגות בין חבר העמים ליוצאי אתיופיה.

מוטי בנאוי: כלומר, אנחנו מדברים על זה שבערך 40% מסך 7,500 תלמידים יהיו עולים.

מוטי בנאוי: זה דבר לא פשוט כי יש לנו בתי ספר אדומים שמסומנים אצלנו כבתי ספר שבהם יש נשירה מאוד גבוהה, וזה לא בהכרח בדיוק מסתדר לך.

מיכאל מלכיאור: לפי מה שהצגת, יש מספר יותר גדול של נושרים בכיתות ט' לעומת כיתה י'.

מיכאל מלכיאור: האם זה אומר שתלמידים שכבר נשרו חוזרים למערכת?

מוטי בנאוי: כן.

מוטי בנאוי: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נתנה לי בנקודת זמן מסוימת את מספר התלמידים.

מוטי בנאוי: באותה נקודת זמן יכול להיות ולא יכול להיות שכבר חזרו ילדים למערכת.

מוטי בנאוי: כלומר, הם נשרו בנקודת זמן מסוימת, חלק מהתלמידים חוזר למערכת.

מוטי בנאוי: בבדיקה נוספת שעשינו לפי בקשת המנכ"ל בדקנו את סך כל התלמידים והתברר שמתוך סך כל הנושרים בסופו של דבר נמצאים ילדים בלי שום מסגרת במדינת ישראל, לא במשרד התמ"ת, ולא בדתות ולא בכל מיני מסגרות, כ-7,500 תלמידים.

מוטי בנאוי: אני חוזר ואומר, כ-7,500 תלמידים לא נמצאים בשום מסגרת.

מוטי בנאוי: מ-29,000 תלמידים שאנחנו בדקנו, התברר שבסופו של דבר נשארים כ-7,500 תלמידים נושרים בהגדרה חד משמעית שלא נמצאים בשום מסגרת לא של התמ"ת, ולא של משרד הדתות, ולא של משרד החינוך, ולא של החרדים.

מוטי בנאוי: בדקנו את זה באמצעות המשרד והגענו ל-23,000 תלמידים שנשרו במהלך השנה הקודמת.

לאה רוזנברג: זה נכון לתאריך שזה נבדק.

מוטי בנאוי: זה משתנה כל הזמן.

זאב אלקין: כשמגיעה שנה הבאה ואתה בודק את הנשירה, אז לכאורה לפי נתוני הלמ"ס אתה בודק את הנשירה של הילדים שהם בתוך מסגרת.

זאב אלקין: ואז לכאורה על-פי ההיגיון הזה אותם 7,000 שלא היו בשום מסגרת, הם לא יופיעו בנתוני הנשירה.

זאב אלקין: צודק היושב ראש שהם מתווספים פלוס מינוס, אלא אם כן מישהו במקרה חזר לנתוני נשירה של שנה אחרי זה.

מוטי בנאוי: נכון.

מוטי בנאוי: בדקנו לא רק את ה-30,000.

מוטי בנאוי: בדקנו גם בשנים קודמות, ואני רוצה לומר שאני בעצמי מופתע מזה.

מוטי בנאוי: התלמידים נושרים ממשרד החינוך, אם כי בהגדרה החדשה אנחנו היום אומרים שנשירה תהיה נשירה מכל מסגרת שמפוקחת על-ידי המדינה בכלל, ומשרד החינוך בפרט.

מוטי בנאוי: כמי שהיה יושב-ראש הצוות אני יכול לומר שהיה דיון מאוד מאוד קשה.

מוטי בנאוי: אני מאוד קיצוני בעניין הזה.

מוטי בנאוי: יחד עם זאת, אני חושב שצריך ללכת על זה, ולו רק לכבודם של התלמידים.

מוטי בנאוי: כלומר, לא לתת איזשהי סטיגמה לילד שעובר למשרד התמ"ת אם הוא באמת רצה לעבור למשרד התמ"ת כי יש לו שם משהו שמעניין אותו כמו: טכנולוגיה.

מיכאל מלכיאור: האם מדובר במסגרת לימודית?

מוטי בנאוי: אנחנו מדברים על מסגרות לימודיות.

זאב אלקין: שיציג את הדינמיקה לנו ולציבור ויהיה כן עם עצמו, ולא לעשות דינמיקה של ההגדרה הקודמת מול המצב עם ההגדרה החדשה, כי אחרת זה פתרון מאוד קל.

מיכאל מלכיאור: תוך כמה זמן אתם רוצים להוריד את הרבע הזה שאתם מציעים?

מוטי בנאוי: תוך שנתיים.

דני אדמסו: האם זה נכון לומר ש-36.5% של ילדים שנושרים, כ-7,500, הם בתוך ה-29,000 שאנחנו מדברים עליהם?

מוטי בנאוי: אני לא לקחתי על ה-29,000 ילדים.

מוטי בנאוי: אני ויתרתי על ז' ועל י"ב מכיוון שהמספרים שם הם יחסית נמוכים.

מוטי בנאוי: הלכנו על כיתות ח'-י"ב כשמדובר על 25,989.

מוטי בנאוי: על-פי הנתונים הקודמים בכיתות ח'-י"א היו לנו כמעט 26,000 תלמידים נושרים.

מוטי בנאוי: אני לוקח את זה כאיזשהי פלטפורמה למה שאני עושה בשנה הזאת.

מוטי בנאוי: כלומר, אלו נתונים של שנה שעברה והמעבר לשנה הזאת.

מוטי בנאוי: אני רואה כמה תלמידים בכיתות ח',י', י"א, י"ב נשרו.

מוטי בנאוי: אני אומר שאני רוצה לצמצם ב-7,500 תלמידים, ועשיתי כמה אני מוריד לכל שכבה באופן יחסי.

מוטי בנאוי: אותם כ-40% יהיו עולים.

אלי זרחין: אני רוצה להודות ליושב ראש על כך שהוא פותח את מושב החורף של הכנסת בישיבה בנושא עולים.

אלי זרחין: יושב כאן גם יושב-ראש ועדת המשנה לוועדת הקליטה שבשבוע הבא פותח את הדיונים בנושא עולים במערכת החינוך.

אלי זרחין: אדוני היושב ראש, אני ציפיתי שבישיבה הזאת כמו שכתבה הוועדה הנכבדה ב-10 ביולי בישיבה שבה השתתפו 17 חברי כנסת, ישתתף שר הקליטה ושרת החינוך, או מנכ"ל משרד הקליטה או מנכ"ל משרד החינוך.

אלי זרחין: יושבים כאן שלושה נציגים של משרד החינוך שעובדים יום ולילה על הנושא שבו אנחנו דנים.

אלי זרחין: הם עושים הרבה מעבר למה שאפשר לעשות.

אלי זרחין: אבל אולי לא הכול תלוי בהם.

אלי זרחין: אולי יש דברים שבהם צריכה להתקבל החלטה ברמת המשרד.

אלי זרחין: זה לא רק הנושא שאודי בהט יהיה סוף סוף מנהל האגף.

אלי זרחין: אולי כדאי שבכל דיון של הנהלת המשרד ישב מישהו שמייצג עולים במערכת החינוך, לא כמנהל אגף, אלא כמישהו שממונה בתוך ההנהלה על עולים באופן ספציפי.

אלי זרחין: על זה דובר כאן בוועדה.

מיכאל מלכיאור: זה יכול להיות מנהל האגף.

אלי זרחין: אבל הוא לא יושב בכל ישיבות הנהלת המשרד, אלא במינהל שלו.

אלי זרחין: אני חייב להודות לשלושת הנציגים האלה, וחבר הכנסת אלקין יכול להעיד שהם עובדים יום ולילה למען המטרות האלה.

אלי זרחין: אודי בהט מתקשר אליי ב-12 בלילה כשהוא יושב במשרד, מכיוון שיש לו איזשהי שאלה.

לאה רוזנברג: זה אחרי שרבע שעה לפני כן הוא התקשר אליי.

אלי זרחין: אני עד היום לא יכול להבין איך זה עובד בתוך משרד החינוך, ואני לא רוצה לפגוע אישית באף אחד.

אלי זרחין: ועדה נכבדה קבעה כאן שחוזר מנכ"ל משרד החינוך 98 ביטל כל ההקלות לתלמידים עולים, פוגע בילדם.

אלי זרחין: ב-2003 מנהלת אגף הבחינות מוציאה חוזר שלה שבו היא מנסה לתקן קצת את המצב, וועדה של חבר הכנסת אלקין דנה על זה שזה לא מספיק.

אלי זרחין: הגברת רוזנברג אמרה היום שהיתה ישיבה שדנה בשאלה איך לתקן את המצב.

אלי זרחין: אני מחזיק ביד חוזר משרד החינוך שיצא החודש לקראת מועד בחינות חורף שבו מבטלים את כל ההקלות לעולים שהיו בחוזר 2003.

אלי זרחין: אני מצטט: "התקנות והנוהלים לגבי זכויות תלמידים עולים יוחזרו ונקבעו בחוזר מנכ"ל 1998.

אלי זרחין: " זה אומר שאם היום מלמדים בבית ספר עולים עם הארכת זמן כמו שחוזר 2003 נתן, אז אין את זה במועד אחר.

אלי זרחין: זה בוטל פתאום חודש לפני הבחינות.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לדעת האם זה נכון?

אלי זרחין: אני מבקש להעביר ליושב ראש את החוזר.

אלי זרחין: תראו את סעיף 10.

אודי בהט: הוא קרא נכון.

אלי זרחין: אני רוצה ששרה והמנכ"ל יבואו לכאן ויגידו שכל מה שקורה קורה רק דרך לאה רוזנברג, או רק דרך אודי בהט, או רק דרך מוטי בנאוי.

אלי זרחין: כלומר, שתהיה פונקציה אחת במשרד שרק היא תהיה ממונה באופן מלא על נושא קליטת עולים, ושלא תהיה החלטה בנושא הזה מצדו של בעל תפקיד אחר.

אלי זרחין: אני נותן כבוד ללאה רוזנברג על זה שהשיגה במשרד 5 מיליון שקל השנה לעניין אולפנים לבתי ספר יסודיים.

אלי זרחין: זה דבר שאף פעם לא היה, ואני חושב שזה הישג ענק.

אלי זרחין: מצד שני, על איזה כסף אנחנו מדברים?

אלי זרחין: אין דבר כזה בתקציב תלמידים עולים חוץ מאותו כסף מזומן שיש לאודי בהט.

אלי זרחין: מוטי בנאוי יכול לספר לך שכל העניין של מניעת נשירה בתיכונים עושה קידום נוער.

אלי זרחין: קידום נוער מטפל היום ב-4,000 תלמידים מאותם עשרות אלפי תלמידים שנמצאים שבחוץ, ו-1,500 מהם הם תלמידים שנמצאים בבתי ספר.

אלי זרחין: בתקציב המשרד אין שקל אחד לתקציב קידום נוער.

אלי זרחין: אודי בהט עושה טובה ומעביר להם 2 מיליון שקל, וזה יוצא כ-50 שקל לשנה לילד.

אלי זרחין: השנה היועצת המשפטית של המשרד לא הרשתה להעביר את הכסף הזה לרשויות.

אלי זרחין: משנת 1993 חלק מהכסף לעובדי קידום נוער ברשות מגיע מהמשרד לפי החלטת שר החינוך דאז אמנון רובינשטיין, וחלק מגיע מהרשויות עצמם.

אלי זרחין: השנה החליטה פתאום היועצת המשפטית לממשלה שהיא לא מוכנה להעביר יותר כסף לרשויות.

אלי זרחין: אני חייב לספר לכם את זה כי זו בדיחת שטח.

אלי זרחין: ב-1993 שר החינוך אמנון רובינשטיין אימץ גישת אקדמית שקראו לה "התגודדויות בקבוצות מוצא".

אלי זרחין: הגיעו למסקנה שיש בישראל קבוצות עולים יוצאי אתיופיה ויוצאי ברית-המועצות לשעבר, שמכל מיני סיבות של קליטה מתגודדים בקבוצות מוצא.

אלי זרחין: משרד החינוך אמר שהם יתנו מגשרים בעיקר לילדי רחוב.

אלי זרחין: מגשרים הם אנשים דוברי שפתם של אותם ילדים, והם יעבדו איתם ברחוב ויעזרו להם.

אלי זרחין: אומרת היועצת המשפטית לממשלה שהיא לא מוכנה להעביר כסף לרוסים ולאתיופים, תגידו למה דווקא רוסים ואתיופים?

אלי זרחין: זה ברור הרי למה.

אלי זרחין: מכיוון שלא מעבירים כסף אין לרשויות היום כסף, וכבר היום עובדי קידום נוער ברשויות מקבלים מכתבי פיטורין.

אלי זרחין: ועדת הכספים של הכנסת צריכה אולי לקבוע פעם אחת שהמשרד יקבע ש-39% מכל התקציבים שהולכים לנשירה ילכו לעולים.

אלי זרחין: יש בעיה בהישגי בגרות של תלמידים עולים.

אלי זרחין: 75% לא מגיעים לבגרות.

אלי זרחין: לכן, צריכה להיות אבחנה בתקציבי המשרד.

אלי זרחין: אין את זה היום.

אלי זרחין: ממלא מקום מנהל אגף הבחינות אומר בישיבה של חבר הכנסת אלקין: "אני לא מוכן לתרגם שאלון עולים לספרדית כי זה עולה לי 40,000 שקל".

אלי זרחין: הוא כבר הוריד את זה ל-20,000.

אלי זרחין: אני מוכן לתרגם את זה ב-200 שקל.

אלי זרחין: אדוני היושב ראש, לאה רוזנברג, אודי בהט ומוטי בנאוי לא אמורים להתחנן על תקציבים במשרד האוצר.

אלי זרחין: מר אודי בהט צריך לדעת שיש לו סכום מסוים של כסף לטיפול בנושא.

אלי זרחין: אני רוצה לתת דוגמה כדי להדגיש שלא כולם אטומים במשרד.

אלי זרחין: ישבנו עם אודי בהט לפני כמה שנים והצגנו לו תכנית לעבודה בבתי הספר לתמיכה רגשית ולימודית בתלמידים עולים.

אלי זרחין: רצינו להביא את המשרד להיות שותף בפעילות.

אלי זרחין: אמר לנו אודי בהט לפני שנתיים: "קודם תעבדו בקטן, אני רוצה לראות".

אלי זרחין: עשינו את זה בפיקוח מחוז מרכז, מחוז תל-אביב, מחוז דרום.

אלי זרחין: השנה אודי בהט אומר: "בתקציב 2007 אני פותח מכרז לארגוני עולים שעומדים בקריטריונים, אני רוצה להיות שותף".

אלי זרחין: אני חושב שזוהי הדרך הנכונה לעשייה.

אלי זרחין: אני פונה לוועדה הנכבדה בבקשה שיהיה משהו במשרד החינוך ובמשרד הקליטה ברמה של השר, שרה או מנכ"ל, ושהם יגידו שהנושא חשוב להם ושזה בסדר העדיפויות שלהם.

אלי זרחין: אני אשמח שאודי בהט יהיה זה שמטפל בקליטת העולים, ושהוא ישב קבוע כחבר הנהלת המשרד.

אלי זרחין: עולים הם חלק ממערכת והם לצערי מאוד משפיעים עם ציונים שליליים ולא על חיוביים.

אלי זרחין: אלה הדברים שרציתי להגיד, הם לא מכוונים אישית נגד אף אחד מכם.

אלי זרחין: גברת לאה רוזנברג, אני יודע עד כמה איכפת לך.

זאב אלקין: אני מניח שיש לנציגי משרד החינוך מה להגיד בנושא החוזר.

לאה רוזנברג: אני מבקשת לא להשיב עכשיו על סוגיית החוזר.

לאה רוזנברג: אני מתחייבת לשלוח לכם מחר את תשובה בכתב.

זאב אלקין: מקובל עליי.

זאב אלקין: מכיוון שכבוד היושב ראש העביר אליי לרגע את המושכות אז אני אומר שבכל נושא התאמת הבגרויות אנחנו כמו שסיכמנו אז בעקבות לוח זמנים שאת הצעת, בשבוע הבא בישיבה הראשונה של ועדת המשנה נפתח בדיוק בנושא הזה מהי המדיניות החדשה שהמשרד מכין בנושא הבגרויות החל מהקיץ הקרוב.

זאב אלקין: נקיים שם דיון מסודר ורחב בנושא הזה.

אלי זרחין: יושב כאן אריה קורת שנותן כסף לחינוך.

אלי זרחין: זה אותו כסף.

אלי זרחין: לא יכול להיות שהחינוך בלתי פורמלי מקבל 5 מיליון שקל, במקום 11-12 מיליון כפי שהיה תמיד.

אלי זרחין: אי אפשר לעבוד בכסף כזה.

אלי זרחין: שר צריך להגיד שהנושא חשוב לו ושהוא מקצה לנושא 10 מיליון.

אודי בהט: אני שמח מאוד על דברי נציגי משרד החינוך קודם, על ידי לאה רוזנברג ומוטי בנאוי.

אודי בהט: במדינת ישראל יש מערכת חינוך אחת, אין עולים ומערכת חינוך.

אודי בהט: התלמידים העולים הם חלק ממערכת החינוך וכל תכניות המערכת חלות עליהם.

אודי בהט: בהיותם בנתונים קשים יותר הם הופכים להיות קבוצת מיקוד בתוך המהלכים הכלליים של המשרד.

אודי בהט: כך צריך לראות את הדברים וככה אני רואה את הדברים.

אודי בהט: אני הולך להציג את הקומה הנוספת שקליטת עלייה מציגה ומתכוונת לבצע לגבי תלמידים עולים בנוסף על הפעילות של המשרד שממוקדת בקבוצת אוכלוסיות בתוך הפעולה הכוללת של המשרד.

אודי בהט: שנית, אני רוצה להיות נאמן לשני דברים: המתווה שהתוותה ועדת המשנה של ועדת העלייה הקליטה והתפוצות שדנה בארבעה פרקים מאוד מאוד סדורים ומסודרים לגבי סוגיות שונות, וכן אותה שורה של המלצות והחלטות של ועדת החינוך שאנחנו יושבים בה, שישיבת המעקב הזאת נועדה כדי לתת את התשובות עליה.

אודי בהט: דובר על כך, ואני מצטט: "שילד מגיע לארץ, הוא נופל ישר לתוך כיתה בלי ללמוד עברית בכלל".

אודי בהט: בנושא הזה עשינו מהלך מאוד משמעותי.

אודי בהט: לא קיים היום ילד אחד במדינת ישראל שעלה לארץ לאחר חודש אפריל שנה שעברה, ואין לו, גם אם הוא לבד, בבית הספר לפחות שש שעות עברית.

אודי בהט: יש לנו יותר ויותר מסגרות אולפניות יישוביות, ואני יכול לפרט אחת לאחת.

אודי בהט: העסק הזה עובד והשעות הועברו בהקצאה מיוחדת באישור המנכ"ל והסמנכ"לית בהיקף של 5 מיליון שקל.

אודי בהט: יש פה מהלך מאוד משמעותי שמתבצע.

זאב אלקין: כמה אולפנים יישובים עירוניים חדשים הוקמו בהשוואה לשנה שעברה?

אודי בהט: אולפנים יישובים היא מילה מטעה.

אודי בהט: כאלה יש בערך שבעה-שמונה.

אודי בהט: אבל, ישנן מסגרות של 20 שעות בשבוע הרבה הרבה יותר מזה.

אודי בהט: אני מעריך שיש בין עשרים-לשלושים מסגרות של 20 ומעלה שעות בשבוע.

אודי בהט: בשנה שעברה היו מעט מאוד, בחינוך היסודי כמעט ולא היו.

אודי בהט: יש לנו פריסה במקומות כמו: מודיעין, באר שבע, אשקלון, אשדוד, בית שמש.

אודי בהט: זה ישנו גם במקומות בהם יש ילד אחד כזה בבית הספר והוא בא לצורך למידה ברמת האולפן בבתי הספר.

אודי בהט: ברוב בתי הספר היה גם matching של בתי הספר ואז אנחנו העלנו ל-10, 12, 14 שעות בבית ספר אפילו עם 4-5 ילדים.

אודי בהט: כלומר, מדובר פה במהלך מאוד משמעותי.

אודי בהט: שנית, באותו תחום של הוראת השפה העברית ורכישתה, אנחנו פרסנו תוכנית של 1,200 תלמידים שנקראת תכנית "משעולים" שבאה לחזק את העברית לעולים ותיקים בכיתות ה'-ו' לקראת המעבר לחטיבות הביניים.

אודי בהט: אנחנו עשינו את זה בשיתוף עם ג'וינט ישראל, וזה מתחיל בימים אלה במערכת.

אודי בהט: אני מקווה שאם לא יהיו לנו אילוצים ובלת"מים כאלה של קיצוצים בתקציב, נוכל אפילו להרחיב עוד השנה את המערכת של 1,200 התלמידים האלה ליותר, כי יש מקום גם ליותר.

אודי בהט: I אנחנו מתחילים להטמיע עכשיו במאה בתי ספר במערכת את תכנית הלימודים החדשה בעברית לעולים.

אודי בהט: אנחנו ממשיכים להפעיל, בהצלחה שנמדדה על-ידי הראמ"ה, את תכנית "שעל" בחטיבות הביניים לכ-3,000 תלמידים בחטיבות הביניים לשיפור העברית לעולים ותיקים במערכת.

אודי בהט: היתה עלייה מאוד מרשימה בשנה שעברה על-פי נתוני פרופ' מיכל בלר מנכ"לית הראמ"ה, ובתי הספר קיבלו את התוצאות, וגם ככלי עבודה להמשך השיפור עם אותם תלמידים, וזה פר תלמיד בכל המערכת.

אודי בהט: דבר נוסף, בשיתוף עם עמותת ידידים אנחנו מתחילים להשיק תכנית שנקראת עברית ידידותית, תכנית חונכות לילדים שיש להם קשיים בעברית גם בשעות אחרי הצהריים וזאת כדי לקדם אותם גם בתחום הזה.

אודי בהט: זה בהמשך להתמקצעות צוותי ההוראה בהשתלמויות וכד' בנושא העברית.

אודי בהט: לגבי הישגים לימודיים - בראש ובראשונה יש שדרוג משמעותי בתחום דרכי ההיבחנות של ילדים זכאים להתאמות בבחינות הבגרות.

אודי בהט: זה כמובן בשונה ממה שמצוטט בחוזר הזה שאני לא יודע מאיפה זה, וכפי שאמרה לאה רוזנברג עד מחר תהיה תשובה.

אודי בהט: ההצעה שסוכמה על-ידי ועדה שכוללת את אגף הבחינות, ואת האגף לעל יסודי ואותנו, ואת הייעוץ המשפטי, ואת המיכון, וכל מי שרק קשור לעניין הזה במשרד, והובאה אל לאה רוזנברג לאישורה ואושרה, נמצאת בשינוי גדול לא מ-1998 אלא גם מ-2003.

אודי בהט: כלומר, בעניין הזה תהיה פה בשורה.

אודי בהט: אני לא רוצה לפרט כרגע, גם אין לנו זמן.

אודי בהט: יחד עם זה, אנחנו גם הולכים לשדרג את מערך הסיוע לתלמידים עולים בחטיבות העליונות שעד עכשיו היו מאוד מאוד ממוקדים בגלל העניין הזה שזה שכל"מ ולא שעות הוראה.

אודי בהט: אנחנו גם בעניין הזה הולכים לקיים שדרוג, ואני אשמח בבוא הזמן לפרט גם את הדבר הזה.

אודי בהט: קיבלנו את המלצת ועדת המשנה.

אודי בהט: אנחנו כמעט בשלבים סופיים של מסמך שיצא לכל המערכת לגבי התאמות והמלצות איך לאפשר לתלמידים עולים, גם ביסודיים וגם בחטיבות הביניים, לעמוד מול האתגרים הפדגוגיים שיש להם, בצורה שתקל על הילד ותמנע ממנו את מחסום העברית מלהפריע לו ולקידומו בתחומים מקצועיים כאלו ואחרים.

זאב אלקין: האם זה יהיה ברמת המלצה או הנחייה?

אודי בהט: בוועדה זה יהיה בצורה של המלצה, ואנחנו אפילו כתבנו כמה נהלים בעניין הזה.

אודי בהט: אני אביא את זה לוועדת המשנה כשזה יהיה סופי.

אודי בהט: המשרד ישתתף כמעט בכל התכניות שקיימות לשדרוג ההישגים בבגרויות של תלמידים עולים, החל בפרויקט הלאומי של יוצאי אתיופיה ששם המשרד יוצג גם בוועד המנהל וגם בוועדות המקצועיות.

מיכאל מלכיאור: האם יש פרויקט לאומי?

אודי בהט: יש פרויקט לאומי עם 14 מיליון דולר השנה.

אודי בהט: הוא מתפרס עכשיו בצפון על עוד יישובים, כולל אלפי ילדים יוצאי אתיופיה.

מיכאל מלכיאור: אני השתתפתי בישיבת הממשלה שקבעה 660 מיליון דולר על פני עשר שנים.

מיכאל מלכיאור: ראש הממשלה דאז אריק שרון ביקש ממני לתת חוות דעת שלפי זה הוא קיבל את ההכרעה.

מיכאל מלכיאור: לכן, סכום של 14 מיליון לא מרשים אותי מאוד.

מיכאל מלכיאור: אבל, זה עדיין יותר טוב מכפי שזה היה בשנה שעברה.

אודי בהט: בדיוק, זה הכול עניין של יחסיות.

אודי בהט: בשנה שעברה זה היה 3 מיליון.

שלומית אשרי: על כמה תכניות מדובר?

אודי בהט: אני לא יכול לפרט.

אודי בהט: ישנה גם תכנית אופק, תכנית משותפת עם הסוכנות היהודית.

אודי בהט: עכשיו אנחנו עוברים לפרויקט משותף עם מילנה ושתי"ל.

לאה רוזנברג: זה בנוסף כמובן לתכניות האחרות שדיברנו עליהם.

שלומית בהט: תן לי מספרית כמה תכניות יש לכם?

אודי בהט: אני אשמח להיפגש איתך ולפרוס בפנייך את כל התכניות, עד האחרונה.

אודי בהט: אנחנו מעמיקים השנה מאוד את הבקרה על שעות העזר בתוך המערכת, כולל בחינוך היסודי ששם העניין הוא בתכנית שושני.

אודי בהט: ביקשנו עד סוף אוקטובר מערכות שעות מהמנהלים, כדי לעמוד בדיוק ולראות מהם הנתונים של שיעורי העזר בתוך המערכת שלא ברמת האולפן, כי את זה אנחנו יודעים לסמן בדיוק על ילד ילד.

אודי בהט: לגבי מניעת הנשירה, בנוסף למה שנאמר פה קודם ואני לא אחזור, אנחנו מרחיבים את תכנית עוגן בחטיבות הביניים.

אודי בהט: זוהי תכנית שנוחלת הצלחה, והשנה לאחר שנתיים, הולכים למדוד את השפעתה על צמצום ממדי נשירה של עולים בלבד בתוך חטיבות הביניים.

אודי בהט: מדובר פה על 2,500 תלמידים עולים שנמצאים בחטיבות הביניים בכל הארץ, כולל יוצאי אתיופיה ושאר ארצות.

אודי בהט: אנחנו עומדים בשיתוף פעולה עם אריה קורת ממשרד הקליטה והאגף שלו, ליצור תכנית מערכתית בנושא פיתוח זהות, כי איתרנו את נושא הניכור בחלק משמעותי מאוכלוסיות העולים, כחלק מהגורמים שיכולים להיות גורמים נוספים לנשירת תלמידים עולים מהמערכת.

אילן בהירי: מי זכאי להתקבל לתכנית עוגן בחטיבות הביניים?

אודי בהט: כל חטיבת ביניים במדינת ישראל, למעט חטיבות הביניים בפנימיות ששם המעטפת היא כל כך משמעותית שאנחנו חושבים שעדיף לתגבר את האחרים.

אודי בהט: אבל, אם יש בעיה תפנה אליי.

אודי בהט: מדובר על קבוצה של 15 תלמידים, ואם יש חריגים אנחנו הולכים תמיד לקראת.

אודי בהט: תפנה ותקבל מענה.

אודי בהט: אני מוכן לפרט עוד.

מיכאל מלכיאור: תכין לנו את הדברים במסמך של כמה עמודים עם הפירוט של מה שיבוא גם בפני ההנהלה וכו'.

מיכאל מלכיאור: תנו לנו את הפירוט בכתב כי במסגרת הדיון הזה אי אפשר להספיק לדון בכל הפרטים.

זאב אלקין: אני אתייחס לכמה נקודות בעקבות הדברים ששמענו.

זאב אלקין: לצערי, חלק זה חזרה על נושאים שכך או אחרת כבר עלו בדיון.

זאב אלקין: זה נכון שהעולים הם חלק מכלל המערכת, ולכן זה ברור שאם משרד החינוך מטפל בכלל הבעיות אם בשיפור תוצאות בגרות ואם בשיפור הנשירה, אז זה ייגע כך או כך גם בעולים.

זאב אלקין: העובדה שעולים תופסים לצערי באחוזים הרעים משקל הרבה יותר כבד ממה שהם בסך אוכלוסיית התלמידים, מלמדת אותנו שהם חייבים התייחסות ממוקדת.

זאב אלקין: ההתייחסות הממוקדת הזו יכולה לבוא משני כיוונים, או מכיוון התכניות שממוקדות לכלל העבודה עם העולים, או אם יש תכנית גדולה למניעת נשירה שבתוכה יש פרק מוגדר וממוקד שעוסק בנושא העולים.

זאב אלקין: העובדה שיש תכנית למניעת נשירה שעוסקת בכולם, וילדים עולים מקבלים את זה ממילא, להערכתי לא תפתור את הבעיה.

זאב אלקין: אנחנו ראינו שללא עיסוק ממוקד באוכלוסייה, בשפתם או בהבנת המנטאליות והתרבות, אז שום דבר לא הולך, וכאן אני מצטט את מוטי בנאוי בדיונים בוועדת המשנה.

זאב אלקין: אני יודע שלא צריכים לשכנע אותך, אבל לא הבנתי מהצגת הדברים שלכם בנושא הנשירה איך יבוא לידי ביטוי המיקוד באוכלוסיית העולים מעבר לזה שיש למשרד מודעות שהם בעיה בפני עצמה.

זאב אלקין: אני לא חושב שנספיק היום לקיים על זה דיון, אבל אני חושב שמבחינת הרצון שלנו ושל היושב ראש את זה אנחנו רוצים לשמוע.

זאב אלקין: בלי זה המצב לא יבוא על פתרונו.

זאב אלקין: עדיין לא הבנתי האם יש שינוי תקציבי משמעותי מבחינת סדר העדיפויות של המשרד.

זאב אלקין: הדבר היחידי שאני קלטתי נאמר בעקיפין בדיון הזה ושמעתי את זה בדיון שהיה ממש לפני החגים, הוא שיש תוספת תקציבית של 5 מיליון שקל לנושא הזה של אולפנים עירוניים, והיא מאוד מאוד מבורכת בעיניי.

זאב אלקין: אבל השאלה היא, האם ביחס התקציב של השנה לעומת השנה הקודמת בהשקעה בכל התחום הזה של טיפול בילדים עולים, זו התוספת היחידה אם בכלל?

זאב אלקין: האם זה בא על חשבון משהו אחר מאותו התחום, או שיש השקעות תקציביות יותר משמעותיות?

זאב אלקין: עד כמה מבחינת הנהלת המשרד הנושא הזה עומד בסדר עדיפויות גבוה שמחייב השקעה תקציבית נוספת לא על חשבון תקציבים נוספים מהאוצר?

זאב אלקין: את זה כולנו נרצה.

זאב אלקין: אבל, האם משרד החינוך מחליט לתעל תקציבים מנושא אחר לנושא הזה לאור זה שבהחלט כולכם מסכימים שהנושא הזה הוא נושא בוער, והנתונים הם מאוד מאוד קשים.

זאב אלקין: השאלה השלישית שלי מופנית למשרד הקליטה.

זאב אלקין: לאור המצב הקשה ולאור הנתונים שיחיאל ישעיהו דיבר עליהם מהסקר החדש, שאותי הם לא מפתיעים כי התרענו על זה בדיונים ועוד לפני שנתוני הסקר עוד לפני שנתוני הסקר הזה הגיעו שבעייתם של ילדים עולים הופכת להיות גורם מונע עלייה, האם משרד הקליטה כמשרד הקליטה מתכוון להוביל מהלך של כניסה הרבה יותר לעומק לכל הטיפול בנושא ילדים עולים בלי לעשות חזרה על מה שמשרד החינוך עושה, למשל בכל התחום של חינוך בלתי פורמלי מעבר לאותן השקעות שהיו עד עכשיו בתחום התמיכות?

זאב אלקין: כלומר, גם ברמת התארגנות ארגונית וגם ברמה של השקעה תקציבית.

אילן בהירי: אני שמח לשמוע על התכניות שמתקיימות, זה דבר לא מבוטל.

אילן בהירי: מר מוטי בנאוי, יש לכם מעקב מצוין כל חודש וחודש מקציני ביקור הסדיר על ילדים שנושרים.

אילן בהירי: זה מגיע אפילו למצב ששוכרים שירותים חיצוניים כדי לבדוק מה קורה עם תלמיד שנעדר או נעלם.

אילן בהירי: ישר כוח על הדברים.

אילן בהירי: יש בתי ספר שאין בהם 15 תלמידים אלא פחות, ולא כולם אפילו יודעים מה הם יכולים לתת.

אילן בהירי: לפעמים יש 2-3 תלמידים שהגיעו מאתיופיה, עוד 4 תלמידים מחבר ברית-המועצות, וזה חבר ברית-המועצות כי אתה יודע שפיצול השעות לכאלה הוא כזה ולכאלה הוא אחר, ואז למנהל בית ספר ישנה בעיה איך לטפל גם כשהוא רוצה לטפל.

אילן בהירי: צריך לחשוב על איגום משאבים כי יש שעות.

אילן בהירי: במקום מסוים ראיתי שתלמיד מקבל שעות במועדונית, מקבל שעות באיזשהו פרויקט אחר בבית הספר, ומקבל את שעות בית-הספר.

אילן בהירי: אתם צריכים לשבת ולשאול איך הילד הזה יתקדם?

אילן בהירי: למה הוא צריך לקבל 8 שעות מתמטיקה פלוס 8 שעות עברית, ועוד לא נעשה עם זה שום דבר?

אילן בהירי: צריך לשבת ולחשוב כי אנחנו רוצים את הדברים האלה, זה יוצר תסכול.

אילן בהירי: לגבי נשירה - אנחנו נתקלנו בזה החל מכיתה י', ילדים בעיקר מחבר ברית-המועצות, לא רוצים לבוא.

אילן בהירי: הם למדו שזה לא חינוך חובה.

אילן בהירי: למרות שיש הקפדה של המשרד והכול, הם רוצים ללכת לעבוד.

אילן בהירי: זה סיפור עצוב.

אילן בהירי: קציני ביקור הסדיר צריכים לעשות את זה והם עושים את זה, אבל הם נתקלים בבעיה וצריך לחשוב איך אנחנו מטפלים בילדים האלה.

אילן בהירי: אגב, גם במגזר הערבי ישנה הבעיה הזו, אבל זה לא נושא הדיון כרגע.

אילן בהירי: צריך לתת את הדעת על בתי ספר שאין בהם הרבה עולים, ואיך נותנים את זה.

אודי בהט: אני מסכים לגמרי עם מה שאמרת עכשיו.

אודי בהט: בזמן האחרון אנחנו חיים מאוד עם התחושה הזאת, כי זה התפתח מאוד בזמן האחרון.

אודי בהט: מצד אחד, אנחנו רוצים פיזור ומצד שני אנחנו אומרים שזה לא עתיר עולים ולכן הוא לא מקבל תכנית.

אודי בהט: זה דבר והיפוכו.

אודי בהט: אנחנו הולכים לעשות איזשהו מהלך בכיוון הזה.

אודי בהט: אכן אנחנו הולכים לאגם באופן כזה שלא יהיה ילד שיקבל גם תכנית פלא, וגם פנימיית יום, וגם וגם, אלא כל אחד שיקבל יקבל אחד מכל דבר ולא יותר.

אילן בהירי: זה חייב להיות בשיקול דעתו של הצוות הפדגוגי ולא הנחתה של אדם אחד.

אריה קורת: חשוב לי לציין שהנהלת המשרד קבעה לעצמה שנושא קליטתם של ילדי העולם ושילובם בחברה, ונושא העצמת השפה, יהיו נושאים מובילים בתכנית העבודה של המשרד ל-2007.

אריה קורת: מתוקף החלטה זו הנושאים האלה גם יתוקצו מעבר לתקצוב בשנת 2006.

אריה קורת: כידוע, עיקר הפעילויות שלנו לשילובם של ילדי העולים במערכת החינוך הם בעיקר בתחום הבלתי פורמלי.

אריה קורת: באפיק הזה אנחנו אכן עושים הרבה, ואני אתן כמה דוגמאות.

אריה קורת: לקראת שנת הלימודים הקרובה יצאנו לאיזשהו תהליך שהוא תקדים, שבו שני משרדי ממשלה יצאו למכרז אחד על תחום של תגבור לימודי לילדי עולים.

אריה קורת: לראשונה יהיה איגום משאבים בין שני משרדים לאותו נושא.

אריה קורת: המכרז יצא, הוא נסגר לפני שעתיים.

אריה קורת: זה תקדים כי לא יודע לי על תהליך דומה בין משרדי ממשלה שבו יהיה איגום גם משאבים וגם תכנים, שבו נגדיל משמעותית את מספרי הילדים.

אריה קורת: נכון להיום, רק מתקציבי המשרד נתנו סיוע לכ-5,000 ילדים בכ-50 ישובים בנושא תגבור לימודי ומניעת נשירה.

אריה קורת: פרויקט אחר הוא בגרות בעלייה.

אריה קורת: זהו פיילוט מאוד מעניין שעשינו יחד עם הסוכנות היהודית בכחמישה ישובים, ואנחנו רוצים להגדיל ולפתח אותו, ולשלב גם את משרד החינוך בפרויקט הזה.

אריה קורת: יש לי פה נתונים ותוצאות מבחנים, וזה פשוט מדהים איך אותם ילדים התחילו ואיך הם סיימו בסיום התכנית.

אריה קורת: אני אקריא נתון אחד מבית ספר מקיף ג' בבאר שבע, הציון ההתחלתי במתמטיקה 3 יחידות היה 40.

אריה קורת: בתום הפרויקט הם הגיעו לציון של 80 ממוצע בבגרות.

אריה קורת: הם הגיעו לנתונים האלה תוך חודשיים.

אריה קורת: זוהי דוגמה מה ניתן לעשות.

אריה קורת: זה חלק מהפרויקטים שלנו בנושא החינוך הבלתי פורמלי.

אריה קורת: נוסף לשני האפיקים האלה אנחנו היום מתקצבים את הרשויות.

אריה קורת: כ-120 רשויות מקבלות תקציב שוטף עבור פעילויות מיוחדות לילדי עולים באפיק של תגבור לימודי וניצול שעות הפנאי.

אריה קורת: אפיק נוסף הוא התמיכות בארגונים ובעמותות שעוסקות בתחום החינוך הבלתי פורמלי.

אלי זרחין: איך יכול להיות שאנחנו שומעים ממך על פרויקט עולים לבגרות, ואף ארגון עולים לא ידע בכלל שיש דבר כזה?

אלי זרחין: איך יכול להיות מצב שמשרד הולך עם הסוכנות, לוקח אם אני לא טועה את החברה למתנ"סים, ולא מאפשר להרבה ארגוני מתנדבים?

אלי זרחין: למה ישנם מכרזים שמשרד הקליטה מפרסם בתוך האתר שלו, ויש מכרזים שהוא לא מפרסם?

אלי זרחין: אני חושב שהארגון שבו אני עובד יכול לתת בפרויקט הזה מענה הרבה יותר טוב מהחברה למתנ"סים באותו בית ספר מקיף ג' שבו אנחנו נמצאים.

אריה קורת: אנחנו חוזרים על זה שוב ושוב, יש מספר אפיקים שבהם עובד המשרד מול הארגונים.

אריה קורת: יש אפיק של קניית שירותים על נושאים שמועלים כקניית שירותים שיוצאים גם למכרזים.

אריה קורת: יש נושאים שעל פניו המשרד כמשרד מחליט שהוא יוצא לפיילוט עם אנשי מקצוע מבלי לפגוע בארגוני עולים שהם ארגונים מאוד חשובים.

מיכאל מלכיאור: אתה אמרת שעשיתם מכרז.

אריה קורת: לא לפרויקט הזה.

אריה קורת: יצאנו למכרז שבו הארגון של מר זרחין יכול היה להגיש את המועמדות שלו לנושא של תגבור לימודי שזה משהו אחר.

אריה קורת: את זה עשינו עם משרד החינוך.

אריה קורת: היה מכרז פתוח לכולם, ועובדה שמספר ארגונים ועמותות ניגשו.

אריה קורת: לעניות דעתי, אף ארגון עולים לא הגיש את המועמדות.

אריה קורת: לא היתה שום מניעה שהארגון של אלי זרחין יגיש את המועמדות שלו למכרז הזה.

אלי זרחין: היכן פורסם המכרז?

אריה קורת: הוא פורסם בעיתונות כחוק.

אריה קורת: הוא פורסם בשניים-שלושה עיתונים.

אלי זרחין: בזמנו אמרת לנו שכל המכרזים מתפרסמים באתר האינטרנט.

אלי זרחין: הוא לא היה באתר האינטרנט.

אלי זרחין: אם הוא היה באינטרנט אני מבקש שתשלחו לי את זה באי-מייל.

אריה קורת: עם כל הכבוד וההערכה שלי לארגון שלך, זה סוג של מכרז שהוא לא מתאים לכל ארגון עולים.

מיכאל מלכיאור: אלי, הם טוענים שזה כן היה באתר.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר להתווכח על עובדות.

אריה קורת: הוא פורסם.

אלי זרחין: אריה קורת הוא חבר, אבל הציפייה שלנו היא שמשרד לא יכול להחליט שחברה למתנ"סים היא גוף מקצועי מתאים לפני שהוא נותן לאחרים להגיש מועמדות.

אריה קורת: אלי, אני מבקש שלא תכניס לי מילים בפה.

אריה קורת: אני ציינתי מפורשות שהמכרז הזה יצא כחוק.

אריה קורת: הוא פורסם בעיתון.

אלי זרחין: אני מדבר על עולים לבגרות איפה שלא היה מכרז.

אריה קורת: בבגרות לעלייה עשינו פרויקט פיילוט עם הסוכנות היהודית בבתי הספר.

אריה קורת: זה פיילוט בחמישה יישובים.

אריה קורת: אנחנו בוחנים את הפיילוט ואם הוא יצליח, אז בהחלט יכול להיות מצב שנצא למכרזים.

סוניה מיכאלי: אני שמחה על כל ההרמוניה שנוצרה כאן, אבל יחד עם זאת עולים כמה נושאים.

סוניה מיכאלי: אנחנו מדברים על תכניות לתלמידים עולים, כשמדובר על פרויקט על תגבור לימודי כאשר יהיו חמישה ומעלה ילדים בקבוצה.

סוניה מיכאלי: אני רוצה להעלות כאן שאלת הבהרה, מיהם המורים שייתנו את התגבור?

סוניה מיכאלי: האם באמת מדובר במורים בעלי ותק או במשרתי שירות לאומי וכו' וכו'?

סוניה מיכאלי: אם לא יהיה מדובר במורים הכי טובים שיש להם ניסיון בתגבור לימודי ובקידום תלמידים עולים, אז חבל על הזמן.

סוניה מיכאלי: אני שומעת פה הצגה מגוחכת, ויכול להיות שיש לי בעיה בבנה וקליטה.

סוניה מיכאלי: מכל מקום, אני מבקשת שתעזרו לי להבין.

סוניה מיכאלי: מה זה אומר להוריד את נשירת התלמידים ב-7,500 תלמידים?

סוניה מיכאלי: זה הרי מגוחך.

סוניה מיכאלי: על סמך מה זה ייעשה, האם על פי הגובה או הצבע?

סוניה מיכאלי: אני חושבת שזה לא אתי ברמה חינוכית.

אודי בהט: יש בנות שירות לאומי מקסימות, ומורות חיילות מקסימות.

אודי בהט: יש פחות מאלף כאלו במערכת קליטת העלייה.

אודי בהט: הן עושות עבודה מדהימה.

אודי בהט: אף לא אחת מהן מחליפה מורה בישראל.

אודי בהט: במורות החיילות זה בכלל טוב כי יש להן פקודה צה"לית שאסור להן להחליף מורה.

אודי בהט: בנות שירות לאומי וחיילות לא מחליפות מורה במדינת ישראל, אפילו לא לדקה.

מיכאל מלכיאור: זה גם אסור לפי תקנות משרד החינוך.

אודי בהט: נכון, זה אפילו גם פקודה צה"לית ולמנהל אסור להגיד לה.

אודי בהט: אין עדיין במדינת ישראל תעודות הוראה להוראת עולים, לצערנו.

אודי בהט: הלוואי ויהיו תעודות כאלה.

אודי בהט: אנחנו עושים מאמצים בעניין הזה.

אודי בהט: אבל, כל המאמצים של הפיקוח לקליטת עלייה ושל הפיקוח הכולל הוא שמי שמלמד את העולים, יהיו ודאי מורים מוסמכים שהם חלק מהמערכת.

אודי בהט: אבל, מורים שיש להם ניסיון ועברו השתלמויות והכשרות שנעשות in service בהוראת תלמידים עולים.

סוניה מיכאלי: אנחנו כאן במועדון סגור.

סוניה מיכאלי: לא קיבלתי תשובה.

אודי בהט: זה לא מועדון סגור כי זה משודר.

אודי בהט: אין לי תשובה יותר טובה.

אילן בהירי: כל מנהל חכם יכניס לתוך המערכת הזאת מורים שהם עצמם מורים שבאו מחבר ברית-המועצות, והם כבר ותיקים.

רונית תירוש: זה מנהל חכם, אבל מה עושה מנהל שהוא במצוקה והוא צריך להשלים משרה למורה אחר, ואז הוא אומר לו להיכנס וללמד את שני העולים הללו?

רונית תירוש: השלמת משרות היא כמעט תופעה.

מיכאל מלכיאור: השאלה השנייה היא שאלה יותר ערכית מוסרית.

מיכאל מלכיאור: האם אתם רוצים להתייחס לזה?

לאה רוזנברג: זוהי שאלה שנוגעת לכל העולמות שמדברים בהם במונחים של שיקולים אתיים ותקציביים, כמו למשל בנושא בריאות ואיזה סל בריאות נותנים.

לאה רוזנברג: אני מייחסת לזה אותה חשיבות.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שאם רוצים להוציא 7,500 ממערכת הנושרים, אז יצטרכו לטפל לפחות בהרבה יותר מהמספר הזה.

לאה רוזנברג: אם אנחנו רוצים לבוא עם נתון שאומר שאנחנו באמת מתכוונים לעשות את כל מה שנדרש או חלק גדול ממה שנדרש כדי שהילדים האלה לא ינשרו, אז יש לזה תג מחיר.

מיכאל מלכיאור: זה גם כדי שאנחנו נוכל לעקוב אחרי ההישגים שעושים, ולא איזה הצהרת כוונות כללית שרוצים להוציא כמה שיותר.

מיכאל מלכיאור: זה דבר מדיד שהוא בעייתי מבחינה ערכית ומוסרית, והבעייתיות הזו ידועה.

מיכאל מלכיאור: לסיכום, אני רוצה לברך על הדברים שנעשו ולזרז אותם, גם את ישיבת ההנהלה וגם הפיכת הגף לאגף עם כל כוח-האדם המתאים, עם המפקחים וכו'.

מיכאל מלכיאור: אלו דברים מבורכים כשלעצמם וגם הדברים שהוצגו לנו כתוכניות.

מיכאל מלכיאור: זה חצי הכוס המלאה שאני בהחלט חושב שצריך לציין גם בעקבות העבודה שלנו ושל ועדת המשנה, אני חושב שזה חשוב.

מיכאל מלכיאור: זה לא מקרה שהחלטתי לפתוח היום את המושב בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: מאחר ולא קוים מה שהחלטנו בפעם הקודמת שהישיבה הזאת צריכה להיות בהשתתפות שני השרים או לפחות שני המנכ"לים, אני מציע שתיקחו עוד חודש ימים ונעשה אז ישיבה נוספת בנושא ההיערכות הכללית עם שני המנכ"לים ויחד אתכם כמובן.

מיכאל מלכיאור: זה נותן גם איתות כלפי אוכלוסיית העולים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שגם מה שנאמר בהתחלה על-ידי ישעיהו יחיאלי הוא דבר שאנחנו צריכים לקחת מאוד בחשבון.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מדינה קולטת עלייה.

מיכאל מלכיאור: אם יש מסר החוצה שההישגים בחינוך הם כל כך נמוכים אז אנחנו חייבים לדאוג שיצא מסר שונה.

מיכאל מלכיאור: אם המנכ"לים יופיעו פה ויגבו בתקציבים שיצטרכו לחשוב עליהם טוב עד אז מה מעבירים בתוך המשרדים בנושא הזה, זה ייתן מסר כלפי כל העולים בפוטנציה לפיו מדינת ישראל לוקחת היום את העניין הזה בידיים ומשנה מערכות, ושיש מחויבות ממשלתית לגמרי לשינוי מגמה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נעשה את הדבר הזה בישיבה שאני מקווה שתהיה טובה ומעמיקה בעוד חודש ימים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נקבע את התאריך.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שנזמין גם את ועדת העלייה והקליטה להשתתף בישיבה הזאת.

מיכאל מלכיאור: תודה על השתתפותכם.