ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 120, 2006-08-20 11:00

יעקב ליצמן: הוא מדבר אלי.

אבי ישראלי: הדבר העיקרי שמערכת הבריאות עובדת עליו זה על ההון האנושי שלה.

אבי ישראלי: אני יכול להגיד לכם שממלא את הלב לראות את הרופאים, האחיות, את עובדי המינהל והמשק, את כולם, באים לעבודה תחת סירנות, תחת נפילות של פגזים, נפילות של קטיושות - כולם מגיעים לעבודה וזה אחד הדברים שבאמת ראויים לכל הערכה ולכל אמירת תודה.

אבי ישראלי: האנשים באו במסירות נפש ועשו את העבודה ביום ובלילה.

אבי ישראלי: יש אנשים שנשארו לישון בבתי החולים, ישנו בכל מיני מקלטים שבהם נתנו שירות ראשוני.

אבי ישראלי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולהודות לכל העובדים המסורים האלה.

אבי ישראלי: אחת הבעיות הגדולות של מערכת הבריאות, כשהיא נערכת למלחמה, במיוחד באזור הצפון, היא האוכלוסיות החלשות היחסית שנשארו.

אבי ישראלי: חלק מהאוכלוסיות שנשארו היו אוכלוסיות חלשות.

אבי ישראלי: אנחנו כמערכת בריאות אף פעם לא עמדנו באתגר של התמודדות עם האוכלוסיות האלה.

אבי ישראלי: נשאלת השאלה של מי המשימה להגיע למקלטים ולראות את האנשים?

אבי ישראלי: אתם יודעים שאף אחד לא מצפה מקופות החולים ללכת למקלטים לראות אנשים ולראות מי מהם צריך לקבל תרופות או טיפול.

אבי ישראלי: לעומת זאת, למשרד הבריאות אין כלים לעשות זאת.

אבי ישראלי: אנחנו היינו עסוקים בלהעביר אחיות ממקום למקום.

אבי ישראלי: זה לקח בערך 10 ימים עד שרשויות הרווחה, הנפות של משרד הבריאות, פיקוד העורף והמתנדבים, התחילו ללכת למקלטים.

אבי ישראלי: דרך אגב, אחד הדברים הבודדים שלא היו חסרים, אלה היו תרופות.

אבי ישראלי: אנחנו יודעים שכל אחד אוהב להצטייד בתרופות.

אבי ישראלי: חלק מקופות החולים, באופן יזום, שלחו מראש לחולים כרוניים את התרופות והעבירו להם אספקה לחודש ימים.

אבי ישראלי: לא ציפינו שהמלחמה תהיה כל כך ארוכה.

אבי ישראלי: זאת אחת ההפתעות שקרו לנו.

אבי ישראלי: האתגר השני היה מיגון בתי החולים.

אבי ישראלי: בית החולים היחידי בצפון, שיש לו אופציה להתמודד במצב של מלחמה הוא בית החולים בנהריה, שבו יש בית חולים תת קרקעי, שחלקכם ראה.

אבי ישראלי: ביום רביעי בלילה, בשעה 01:30, סגן מנהל בית החולים, שיושב פה, התחיל להוריד את החולים למקלט, וכמעט כל בית החולים עבר לתפקד במקלט.

אבי ישראלי: עדיין, גם בבית החולים בנהריה ישנם חלקים לא ממוגנים.

אבי ישראלי: שאר בתי החולים לא היו ממוגנים.

אבי ישראלי: לא ציפינו שיהיו נפילות בחיפה, צפת ועכו.

אבי ישראלי: השאלה איך צריך להיערך?

אבי ישראלי: מה צריך לבנות?

אבי ישראלי: כי המיגונים המיידיים שעשינו היו מכלי חמצן וגזים ומיגון חלונות.

אבי ישראלי: לא בנינו מרתפים ומקלטים.

אבי ישראלי: את זה אי אפשר לבנות בזמן מלחמה.

אבי ישראלי: חשבתי שעל הדברים האלה צריך להרחיב את היריעה.

אבי ישראלי: זאת אומרת, חלק מהדברים התחלנו להפיק כבר עכשיו.

אבי ישראלי: אתם יודעים שבבית חולים פוריה מתחילים בימים אלה לבנות חדר מיון חדש.

אבי ישראלי: אחת המחשבות היא איך למגן אותו?

אבי ישראלי: כמה למגן?

אבי ישראלי: ומה השטח שצריך מתחתיו כדי שבשעת חירום אפשר יהיה להשתמש בו בחולים ובפצועים?

אבי ישראלי: בתי החולים קיבלו הוראה, במהלך המלחמה, לפנות את כל הפאות הצפוניות של בתי החולים ולהוריד חולים מהקומות העליונות.

אבי ישראלי: זה דבר שאף פעם לא היה.

אבי ישראלי: כאשר מפנים את הפאות הצפוניות, בכל בית חולים המשמעות אי אחרת.

אבי ישראלי: בחלק מבתי החולים המשמעות היא שחדר המיון לא יכול לפעול או שחדרי הניתוח לא יכולים לפעול.

אבי ישראלי: לדברים האלה אף פעם לא נערכנו כשעשינו תכנון של בית חולים.

אבי ישראלי: את הדברים האלה צריך לקחת בחשבון.

אבי ישראלי: דרך אגב, מרגע שפנינו בדרישה למיגון הדחוף, קיבלנו תקציב בתוך 24 שעות והכסף עבר לבתי החולים.

אבי ישראלי: תוך 24 שעות התחילו למגן וסיימו תוך כדי המלחמה לפי סדר עדיפויות שקבענו.

אבי ישראלי: נושא נוסף הוא פינוי בית החולים.

אבי ישראלי: לראשונה מאז קום המדינה נאלצנו לפנות בית חולים.

אבי ישראלי: פינינו את בית חולים מיזרע.

אבי ישראלי: בהתחלה חשבנו שבאזור עכו לא יפלו קטיושות אבל הם כן נפלו.

אבי ישראלי: ביום שבת נפלה קטיושה בפתח של מחלקה של בית החולים.

אבי ישראלי: את תכנית הפינוי של בית החולים הכנו ביום השני של המלחמה.

אבי ישראלי: בית החולים הפונה בסדר מופתי.

אבי ישראלי: שוב, מיטב הברכות לצוות ולהנהלת בית החולים וגם לבתי החולים אברבאנל ושער מנשה שקיבלו את החולים.

אבי ישראלי: פינינו אותם בסדר מופתי, עם הגיליונות של החולים, התרופות יחד עם הצוות.

אבי ישראלי: הצוות עבד 72 שעות.

אבי ישראלי: הצוות עבר לעבוד בבית החולים אברבאנל, שנמצא בבת-ים, דבר לא פשוט.

אבי ישראלי: המשפחות של חלק מהם נשארו בצפון, בנהריה, בעכו, וביישובי הסביבה.

אבי ישראלי: זה בכלל לא היה פשוט.

אבי ישראלי: זה פרוייקט בעייתי מאין כמוהו.

אבי ישראלי: לחלק מהמשפחות הצענו לעבור גם הן לתוך אזור בת ים חולון.

אבי ישראלי: חלק עשו זאת וחלק לא.

אבי ישראלי: זה נושא בעייתי וחשוב שגם הוא נעשה בפעם הראשונה.

אבי ישראלי: דרך אגב, בבית החולים יש 240 חולים.

אבי ישראלי: פינינו גם 380 קשישים למוסדות מוכרים בדרום.

אבי ישראלי: פינינו עוד כ-300 אנשים שמתגוררים בהוסטלים, בעיקר נפגעי נפש שמשוקמים וגרים בהוסטלים.

אבי ישראלי: פינינו גם אותם בשיתוף פעולה עם פיקוד העורף ומגן דוד אדום.

אבי ישראלי: זה לא היה פשוט.

אבי ישראלי: על כל הדברים האלה צריך לחשוב מראש.

אבי ישראלי: אנחנו מעבירים המון מהשירותים החברתיים, אנחנו מפריטים אותם.

אבי ישראלי: הנושא הזה צריך עיון מפני שחלק מהאנשים שמטפלים, ברגע שקורה מצב חירום הם אינם.

אבי ישראלי: אפשר ללכת לבית משפט ולטפל בזה דרך בתי המשפט, אבל הפיליפינים שמטפלים בחלק מהם הולכים לים המלח, וחלק מהמשפחות עוזבות את הקשישים.

אבי ישראלי: כל הנושא של הפרטת שירותי הרווחה מצריך דיון רציני ונוקב והוא בכלל לא פשוט.

אבי ישראלי: צריך גם מוסדות שיכולים לקבל.

אבי ישראלי: חלק מהמוסדות באזור המרכז היו מלאים.

אבי ישראלי: אנחנו צרכים שמי שמקבל יעמוד בסטנדרטים שאנחנו רוצים.

אבי ישראלי: גם רשויות משרד הבריאות באזורים אחרים, היו צריכים לעבוד הרבה יותר במהלך המלחמה.

אבי ישראלי: אם גידמאק פותח מקום להביא אליו אנשים, אז נפת אשקלון עובדת שעות נוספות כדי לטפל בנושא הזה.

אבי ישראלי: נושא אחר, שחשבתי שחשוב לדבר עליו זה ההתארגנות של בתי החולים לפגועים עצמם.

אבי ישראלי: זה כולל כמה דברים.

אבי ישראלי: ניקח את בית חולים רמב”ם.

אבי ישראלי: בית חולים רמב”ם פינה את הקומה התחתית שלו והעביר לשם חולים מהקומות העליונות.

אבי ישראלי: זה דבר שעולה כסף.

אבי ישראלי: חלק מהציודים מחוברים לקירות.

אבי ישראלי: זה פרוייקט מאוד מורכב.

אבי ישראלי: אין שירותים מוכנים, אין מקלחות.

אבי ישראלי: אלה דברים שצריך להיערך אליהם.

אבי ישראלי: כל הדברים האלה צריכים להסדיר, הם עולים כסף.

אבי ישראלי: זה נעשה ברמב”ם, בבני ציון, בצפת ובכל בתי החולים, בצורה מאוד יפה וטובה.

אבי ישראלי: צריך לקחת את כל הדברים האלה בחשבון וכמובן שהם עולים כסף.

אבי ישראלי: דבר נוסף הוא הנושא של נפגעי חרדה.

אבי ישראלי: בפעם הראשונה ישראל נמצאת במלחמה שנמשכה כל כך הרבה זמן, ושפגעה בעורף.

אבי ישראלי: אנשי העורף לא הכירו מלחמה בעבר ולא היו חשופים לאירועים מן הסוג הזה בעבר.

אבי ישראלי: לכן יש לנו כמות גדולה של נפגעי חרדה.

אבי ישראלי: אלה שהגיעו לבתי החולים ולמרכזי החוסן, זה רק קצה הקרחון.

אבי ישראלי: אלה אנשים שידעו לפנות ברגע אמת.

אבי ישראלי: אצל חלק מהאנשים נראה את התופעות בהמשך.

אבי ישראלי: ככל שהטיפול מהיר יותר הוא מוצלח יותר.

אבי ישראלי: את זה אנחנו יודעים מניסיון ממלחמות עבר.

אבי ישראלי: אנחנו עובדים עכשיו על איתור הנפגעים האלה.

אבי ישראלי: אנחנו עושים את זה בכמה דרכים.

אבי ישראלי: דרך אחת, פניה לכל אלה שפנו למרכזי בתי החולים ובתי החוסן.

אבי ישראלי: אנחנו מתקשרים אליהם ועושים להם בדיקות כדי להחליט מי מהם צריך טיפול.

אבי ישראלי: אנחנו, יחד עם משרד הרווחה והרשויות המקומיות, מנסים לאתר אנשים שעד כה לא פנו וההפרעות שלהן תתגלנה בהמשך.

אבי ישראלי: זה יכול להיות הפרעות בזוגיות, הפרעות לילדים, ילדים שמתחילים להרטיב.

אבי ישראלי: את כל הדברים האלה צריך לזהות ולגלות.

אבי ישראלי: הכמויות שיש לנו בעניין הזה הן מאוד גדולות, ומבחינת מערכת הבריאות זה אתגר מאוד גדול לטפל בכל הנפגעים האלה.

אבי ישראלי: מד"א גויס בצורה מסיבית ואני חושב שאפשר היה לראות שתוך דקות ספורות כל הנפגעים בשטח, כל הפצועים, קיבלו טיפול, ופונו לבתי החולים.

אבי ישראלי: כל ההיערכות הזאת גם היא עולה כסף.

אבי ישראלי: אנחנו גם ממלאים בדם את בנק הדם.

אבי ישראלי: גם זאת היערכות מיוחדת שנעשית על ידנו ודורשת תקציבים.

אבי ישראלי: אחד הדברים החשובים ביותר שאפשר היה לראות במהלך המלחמה, במיוחד באזור הצפון, הוא נושא הפיתוח.

אבי ישראלי: אתם יודעים שתקציב הפיתוח של משרד הבריאות מאוד קטן.

אבי ישראלי: הוא בקושי מספיק לבית חולים אחד.

אבי ישראלי: אני חושב שבצפון כמות התרומות היא יחסית קטנה.

אבי ישראלי: אי אפשר להסתמך על תורמים ברכישת ציוד כמו סי.

אבי ישראלי: טי, אמ.

אבי ישראלי: אר.

אבי ישראלי: אי וכדומה.

אבי ישראלי: בחלק מהאזורים האלה, הסיכוי להשיג תרומות קטן ביותר, האטרקטיביות היא יחסית קטנה.

אבי ישראלי: צריך לקחת את זה בחשבון ואין ספק שצריך לתקצב בצורה מאוד משמעותית את תקציב הפיתוח של משרד הבריאות, לא רק לצפון אלא גם לאזורים אחרים.

אבי ישראלי: יש בית חולים באשקלון, ויש בתי חולים אחרים שהסיכוי שלהם לקבל תרומות הוא קטן.

אבי ישראלי: רוב התורמים רוצים גם מצ'ינג ואז הסיכוי הוא מאוד נמוך.

אבי ישראלי: אני חושב שאלה הנקודות העיקריות שרציתי להצביע עליהן מבחינת האתגר שהיינו חשופים לו במלחמה הזאת.

אבי ישראלי: המזל שלנו, אם מותר להתבטא כך, שהיינו מוגבלים בהיערכות ובטיפול שלנו באזור הצפון.

אבי ישראלי: אילו היינו צריכים לתת באותו זמן מענה גם לגזרות אחרות, אין ספק שהמצב היה קשה יותר.

אבי ישראלי: אני רוצה לציין לשבח את הצוותים ואת האנשים שעבדו בצורה יוצאת מן הכלל טובה.

ראובן ריבלין: האם יש הערכה מה הדברים שחייבים לעשות אותם היום?

ראובן ריבלין: האם יש הערכה תקציבית?

אבי ישראלי: יש דברים שאנחנו צריכים לעשות אם חס וחלילה פורצת מלחמה בתוך חודשיים שלושה.

ראובן ריבלין: זאת הערכה אפשרית.

אבי ישראלי: כמות הכסף היא בסביבות 40 מיליון שקל.

אבי ישראלי: למה?

אבי ישראלי: כי יש דברים שאין לנו מה לעשות.

אבי ישראלי: אני לא יכול לבנות מבנה, אני יכול לשים פס אספקה.

אבי ישראלי: אין לנו אפשרות, בטווחים של חודשיים, לעשות בסכום גדול מזה הרבה יותר.

אבי ישראלי: צריך לקחת את המגבלה של מה אנחנו מסוגלים לעשות בכסף הזה.

אבי ישראלי: אם אנחנו מדברים על עוד שנה שנתיים, שזה טווח בינוני, כמות הכסף שאנחנו צריכים היא הרבה יותר גדולה, כי אז אנחנו צריכים להתחיל ולבנות מבנים, וכמות הכסף שאנחנו מדברים עליה, בהערכות ראשוניות בלבד, בסביבות ה-200 מיליון שקל.

אבי ישראלי: מדובר על חדרי מיון - הסכומים הם לא בשמים.

אבי ישראלי: מדובר רק על חדרי מיון בצפון.

אבי ישראלי: אם מדברים על מעבר לשנה וחצי, בניית מיגון ובניית בתי חולים שבהם יהיה תת קרקעי, אנחנו מדברים על למעלה ממיליארד שקל נוספים.

אבי ישראלי: אנחנו הכנו תכניות שעובדות לפי המסלולים האלה מפני שאחרת אין טעם והיגיון להתקדם.

אבי ישראלי: מה הפסדנו במלחמה הזאת?

אבי ישראלי: בתי החולים הפסידו כמה דברים במהלך המלחמה.

אבי ישראלי: מד"א הפסיד, ויש לו הוצאות גדולות שצריך לכסות עליהם.

אבי ישראלי: הפגיעה בבתי החולים היא בכמה מישורים: אחד, הם הפסידו הכנסות מהפעילות השגרתית, שקיימת בבתי החולים.

אבי ישראלי: התפוסה ירדה בקרוב ל-50%.

אבי ישראלי: חלק מזה אי אפשר להחזיר.

אבי ישראלי: אומרים שהפעילות ירדה אבל הכל יחזור, כי החולים שהיו צריכים, למשל, לעבור ניתוח יחזרו.

אבי ישראלי: זה נכון, אבל זה יחזור בצורה מאוד פשוטה: כמות הניתוחים שאפשר לבצע היא מוגבלת.

אבי ישראלי: צוואר הבקבוק הוא חדר ניתוחים.

אבי ישראלי: אי אפשר לעשות יותר מאיקס ניתוחים בשבוע, שאותו אנחנו עושים.

אבי ישראלי: זאת אומרת, החולים יגיעו אבל זה ייקח שנים, זה לא מתקזז בתוך שבוע, אין דבר כזה.

אבי ישראלי: זה אובדן הכנסות שלעולם לא יחזור.

אבי ישראלי: ההוצאות בבתי החולים גדלו מאוד.

אבי ישראלי: אני מניח שפרופסור ביאר ידבר על כך.

אבי ישראלי: אנחנו מצפים שבזמן מלחמה הרופאים הבכירים, במקצועות הכירורגים יהיו בבתי החולים.

אבי ישראלי: אנחנו מצפים שהנוירו כירורג יהיה בבית החולים, שהמרדים יהיה, שהאורטופד יהיה בבית החולים והם יוכלו לתת מענה כמה שיותר מהר לאנשים שמגיעים לבית החולים.

אבי ישראלי: בימי שגרה הצוות שנמצא אלה התורנים שהם מתמחים.

אבי ישראלי: הכוננים נמצאים בבית והם צריכים לבוא לבית החולים בתוך חצי שעה.

אבי ישראלי: בימי חירום, כאשר אנחנו יודעים שפצועים יכולים להגיע תוך שתי דקות, או 10 דקות, אנחנו מדברים על כך שהכוננים צריכים להיות במקום, במיוחד שהפצועים כבר הושהו בשטח.

אבי ישראלי: אנחנו מצפים שהכוננים יחכו להם, לפחות בחלק מהמקצועות.

אבי ישראלי: כדי להיערך לזה הרופאים הבכירים נשארים בבתי החולים ומצפים לפצועים.

אבי ישראלי: לכן ההיערכות הרבה יותר משמעותית.

אבי ישראלי: אנחנו מעלים את הכוננות בבתי החולים, כל בית חולים בהתאם למיתארים שלהם הוא צריך לחכות.

אבי ישראלי: כל אבדן ההכנסות הוא סכום של 100 מיליון שקל.

אבי ישראלי: כל הסכומים של מערכת הבריאות הם יחסית לא סכומים בשמים.

יעקב ליצמן: כמה פיצוי ביקש משרד הבריאות ממשרד האוצר?

אבי ישראלי: רק על בתי החולים, עד היום, חישבנו שזה סך הכל 100 ממיליון, אבל זה לא סופי.

אבי ישראלי: אני מציע שנעשה את הדיון על זה אחר כך.

אבי ישראלי: תודה.

פרופ' רפי ביאר: ראשית, אני רוצה לציין שהפוקוס של המפגש הזה, שהוא עם מנהלי בתי חולים, וראשי רשויות, הוא על תפקוד מערכות הבריאות בתוך הערים.

פרופ' רפי ביאר: זה החוסן של העורף שלנו ולכן אני מצטער על האירוע שהיה כאן קודם.

פרופ' רפי ביאר: לאחר מכן אבקש מראש העיר חיפה להתייחס לחשיבות שיתוף הפעולה בין הרשות לבית החולים.

פרופ' רפי ביאר: אני רוצה לספר לכם על עבודת בית חולים תחת אש, שעד היום רק בבית החולים בנהריה התמודד עם מצב כזה.

פרופ' רפי ביאר: אני חושב ש

יעקב ליצמן: אנחנו ניתן אחר כך זכות דיבור למנהלי בתי החולים ולראשי הערים ולכן צרך להצטמצם בזמנים.

רפי ביאר: (מציג מצגת) צריך לזכור, בית חולים מטפל באכלוסיה, מטפל בנפגעים, וצריך לדאוג למיגון שלו.

רפי ביאר: זה חדש וזה לא היה קודם.

רפי ביאר: על זה אני רוצה לשים את הדגש גם בהמשך.

רפי ביאר: לא אכנס להיסטוריה של רמב”ם כי זה מיותר, רק אומר שטיפלנו ב-790 פצועים בזמן הלחימה.

רפי ביאר: אבל צריך לזכור שבאותו זמן, בחדר מיון היו 7,900 ביקורים במיון.

רפי ביאר: 26,000, חולים באו למרפאות.

רפי ביאר: זאת אומרת, בתי החולים המשיכו לתפקד עבור תושבי הצפון.

רפי ביאר: המספרים שאתם רואים פה הם 40% פחות מהמספרים בזמן רגיעה.

רפי ביאר: אמנם אלה מספרים גבוהים, אבל עדיין ההפסד בהכנסות הוא עצום.

רפי ביאר: צריך לזכור את זה.

רפי ביאר: העובדה שהיא שבית החולים היה המשענת של החולים בזמן המלחמה, לכל בעיה רפואית, לא רק בחרום.

רפי ביאר: הטילים נפלו בסביבה הקרובה.

רפי ביאר: זאת מפת הטילים סביב רמב"ם.

רפי ביאר: לא היה בהיסטוריה שנפלו 45 טילים בטווח של חצי קילומטר מרמב”ם.

רפי ביאר: זה הבית שנפגע פגיעה ישירה.

רפי ביאר: אני רוצה לציין עד כמה חשוב המציאות המיידית של אנשי סגל בבית חולים.

רפי ביאר: זה אחד מפצועי הרכבת.

רפי ביאר: יש לו רסיס מתכת בלב.

רפי ביאר: הוא נותח תוך 10 דקות וחייו ניצלו.

רפי ביאר: כעבור שלושה ימים הוא היה בדרך הביתה.

רפי ביאר: באותו זמן אנחנו צריכים לתת מענה לצה"ל.

רפי ביאר: באותו זמן אנחנו מטפלים באזרחים שנפגעו בצורה קשה.

רפי ביאר: חדר המיון שלנו קטן ולא מתאים לסביבתו והוא גם לא ממוגן.

רפי ביאר: אני אומר את זה בפורום הזה.

רפי ביאר: פחדתי לומר את זה בזמן המלחמה.

רפי ביאר: חדר המיון לא בנוי לתנאים של חדר מיון ממוגן.

רפי ביאר: זה חלק שיש לו משמעות תקציבית כבדה, וצריך לקחת את זה בחשבון.

רפי ביאר: זה לא תורמים, זאת אחריות של המדינה והממשלה.

יצחק וקנין: בנהריה המצב אפילו יותר קשה.

פרופ' רפי ביאר: אני בטוח, זה רק מדגים.

פרופ' רפי ביאר: היו נפילות לידנו בים.

פרופ' רפי ביאר: אחד הגיבורים במלחמה הזאת זה הסי.

פרופ' רפי ביאר: טי, שבימי שלום הוא משמש ללב וכל מיני דברים, בימי מלחמה הוא מאבחן חסימות או קרעים בכלי דם, שברים בידיים, איתור מהיר של בעיות בכל הגוף.

פרופ' רפי ביאר: זה אחד המכשירים החשובים ביותר בזמן לחימה.

פרופ' רפי ביאר: היו לנו הרבה פציעות פנים, גם פה היתה לו חשיבות.

פרופ' רפי ביאר: צריך לזכור שהסי.

פרופ' רפי ביאר: טי.

פרופ' רפי ביאר: הוא המכשיר העיקרי במלחמה ובפציעות.

פרופ' רפי ביאר: אני לא יודע כמה מכם יודעים על לוגיסטיקה של בתי חולים.

פרופ' רפי ביאר: אנחנו צריכים לעשות הסעות ל-900 עובדים בצפון.

פרופ' רפי ביאר: צריך לזכור שכל העובדים הגיעו לעבודה.

פרופ' רפי ביאר: יש להם ילדים בבית, והם הביאו אותם לכאן לגן ילדים שנאלצנו לפתוח בזמן חירום.

פרופ' רפי ביאר: לוגיסטיקה של הסעות, בשטח אש.

פרופ' רפי ביאר: אתה צריך להסיע עובדים עם ילדיהם.

פרופ' רפי ביאר: אתם יודעים מה זה לעצור להסעה בזמן אזעקה?

פרופ' רפי ביאר: צריך להבין מה עבר על עובדי הבריאות בתקופה הזאת.

פרופ' רפי ביאר: אנשים בארץ לא מבינים את הדברים האלה.

פרופ' רפי ביאר: תוך כדי זה פינוי בית חולים, פינוי של קומות, הכשרות של חירום ומיגונים.

פרופ' רפי ביאר: כדי שילדים יוולדו בבטחה במרתף.

פרופ' רפי ביאר: תבינו את הלוגיסטיקה שיש לבית חולים.

פרופ' רפי ביאר: בית חולים הוא העורף החזק של הרשויות.

פרופ' רפי ביאר: אתם רואים את המרתף, שאחר כך נסייר בו.

פרופ' רפי ביאר: הוא היה מחסן ופינינו אותו תוך יומיים.

פרופ' רפי ביאר: הכנסנו מיזוג אוויר וכל מה שצריך.

פרופ' רפי ביאר: תוך יומיים המקלט הזה אוכלס.

פרופ' רפי ביאר: זה בית חולים שדה לכל דבר.

פרופ' רפי ביאר: החולים הרגישו כאן בטוחים.

פרופ' רפי ביאר: החולים כל כך שמחו על הירידה למרתף.

פרופ' רפי ביאר: תחשבו על חולה שלא יכול לעזוב את מיטתו.

פרופ' רפי ביאר: הצוות עובר לאזור מוגן אבל החולה נשאר חשוף.

פרופ' רפי ביאר: איך אפשר לחשוב על דבר כזה?

פרופ' רפי ביאר: זאת אחריות לאומית.

פרופ' רפי ביאר: האלונקאים בבית החולים לא ישנו יומיים.

פרופ' רפי ביאר: הם עבדו מ-23:00 עד 03:00 להוריד את החולים וזה אחרי שהם לא ישנו יומיים אחרי שבמשך כל היום הם טיפלו בפצועים מהצפון.

פרופ' רפי ביאר: זאת לוגיסטיקה של מלחמה שלא היתה קיימת במלחמות קודמות.

פרופ' רפי ביאר: לכן המיון הממוגן הוא חובה, הוא חיוני, הוא אחריות ממשלתית.

פרופ' רפי ביאר: העלות היא 16.5 מיליון דולר.

פרופ' רפי ביאר: אני בטוח שלכל בית חולים יש את תווית המחיר שלו, כל אחד בהתאם לשטח שלו.

פרופ' רפי ביאר: בנהריה הם פתרו את זה כבר, הם היו חכמים יותר.

פרופ' רפי ביאר: הדברים האלה הם באחריות לאומית ואני אומר את זה ומדגיש את זה כי שמעתי שמדברים על תרומות.

פרופ' רפי ביאר: חבר'ה, לדברים האלה אין תורמים, התרומות הגדולות הלכו למרכז, צריך לזכור את זה.

פרופ' רפי ביאר: הון עתק הושקע בבתי חולים במרכז ואני מברך על כך.

פרופ' רפי ביאר: יש לנו בתי חולים מפוארים במרכז.

פרופ' רפי ביאר: הצפון סובל מחוסר תשתיות משווע.

פרופ' רפי ביאר: לא אדבר על תכנית המיגון שלנו.

פרופ' רפי ביאר: אני אדבר על האתגר הבא – האתגר הכלכלי, על נזקי המלחמה.

פרופ' רפי ביאר: שימו לב מה קורה בזמן המלחמה.

פרופ' רפי ביאר: אתם רואים על המסך.

פרופ' רפי ביאר: בשבוע הראשון אנשים ה יו אופטימיים ונשארו בבית החולים.

פרופ' רפי ביאר: אל תשכחו, סגרנו מחלקות, העברנו חולים אולם היתה קצת פעילות.

פרופ' רפי ביאר: בשבוע השני ירידה של 40% וזה נשאר לאורך זמן.

פרופ' רפי ביאר: היינו, פגיעה קשה בהכנסות.

פרופ' רפי ביאר: כך גם לגבי הלידות, בשבוע הראשון היו לידות ואחר כך היולדות נסעו דרומה.

פרופ' רפי ביאר: שימו לב, זה לא ירד לאפס, עדיין הגיעו לידות.

פרופ' רפי ביאר: היו לנו כ-30 יולדות.

פרופ' רפי ביאר: במרתף היו לנו 10 יולדות בחדר.

פרופ' רפי ביאר: זאת הירידה בכל אחת מהפעילויות.

פרופ' רפי ביאר: אלה הן הערכות בלבד של רמב”ם.

פרופ' רפי ביאר: המספרים המדויקים יהיו בהמשך.

פרופ' רפי ביאר: סך הכל אבדן הכנסות 45 מיליון שקל לבית חולים רמב”ם בלבד.

פרופ' רפי ביאר: ההערכה שלי שזה יהיה יותר.

פרופ' רפי ביאר: עלויות שכר לעובדים 2.8 מיליון שקל.

פרופ' רפי ביאר: תוספת עלויות תפעול, בשל כל הלוגיסטיקה המורכבת של המלחמה 3 מיליון - סה"כ 51 מיליון שקל, הערכה של החור התקציבי של רמב"ם.

פרופ' רפי ביאר: אם החור התקציבי הזה לא ימולא, כל תושבי המדינה יסבלו מכך.

פרופ' רפי ביאר: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שמערכת בריאות שפעלה באופן יוצא מן הכלל טוב בצפון, תמצא את עצמה במצב נחות כלכלית במלחמה הבאה.

פרופ' רפי ביאר: מערכת הבריאות צריכה להיות חזקה.

פרופ' רפי ביאר: אני רוצה לומר לכם עוד דבר.

פרופ' רפי ביאר: אם נגיע למלחמה הבאה, שאני מקווה שלא תהיה, אבל במצב לא ממוגן כמו היום, כן יהיו ועדות חקירה בנושא הזה.

פרופ' רפי ביאר: הנושא הזה הוא עכשיו על סדר היום, הוא על סדר היום הלאומי ועלינו לפתור את בעיית המיגון לקראת המלחמה הבאה.

פרופ' רפי ביאר: במלחמה הזאת מערכת הבריאות התמודדה בהצלחה על ידי אלתורים, בכושר מנהיגות ובנאמנות, תוך סיכון עצמי.

פרופ' רפי ביאר: צריך לזכור, הרופאים עבדו כאן בחדר מיון עם 100 אנשים סביבם, מתוך הבנה שחדר המיון לא מוגן.

פרופ' רפי ביאר: הרופא מתרכז עם החולה עם החור בלב שצריך להציל את חייו ולא עניין אותו מה שקרה מסביב.

פרופ' רפי ביאר: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שהדבר הזה יחזור על עצמו.

פרופ' רפי ביאר: אנחנו צריכים לדאוג שהאזורים יהיו ממוגנים ושיימצא התקציב לדבר הזה.

פרופ' רפי ביאר: אנחנו נתווכח הרבה אם היה ניצחון במלחמה.

פרופ' רפי ביאר: מערכת הבריאות ניצחה במלחמה הזאת.

פרופ' רפי ביאר: תודה.

פרופ' רפי ביאר: אני מציע לאפשר למנהלי בתי חולים אחרים וראשי רשויות להביע את דעתם.

פרופ' רפי ביאר: מר יונה יהב בבקשה.

ראש עירית חיפה יונה יהב: תודה רבה.

ראש עירית חיפה יונה יהב: אני אהיה קצר מאוד.

ראש עירית חיפה יונה יהב: אדוני היושב ראש, חברי ועדה נכבדים.

ראש עירית חיפה יונה יהב: זאת הזדמנות פז להפוך את היוצרות במדינה.

ראש עירית חיפה יונה יהב: אם שמתם לב לפרסומים של בנק ישראל, חיפה והצפון לא נחשבים, לא מבחינת התל"ג, לא מבחינת היצור, שום דבר.

ראש עירית חיפה יונה יהב: אנחנו מטרות נייחות ותו לא.

ראש עירית חיפה יונה יהב: אם המדינה מחליטה שזה התפקיד שלנו בכוח, אז שיזמו מערכת פינוי גדולה, ואנחנו נתפנה כל אימת שתהיה סכנה.

ראש עירית חיפה יונה יהב: אבל אם אנחנו חלק מהייצור במדינה הזאת, אז המפתח נמצא אצלכם.

ראש עירית חיפה יונה יהב: לדאבוני, מיום שנכנסה שביתת הנשק, אני מרגיש שאת העיר חיפה לא סופרים.

ראש עירית חיפה יונה יהב: אמרתי במהלך המלחמה שכך יקרה.

ראש עירית חיפה יונה יהב: משרד החינוך החליט לעזור במימון של מרכזי הפעלה.

ראש עירית חיפה יונה יהב: אנחנו העסקנו את כל ילדי העיר במפעלי הפעלה גדולים.

ראש עירית חיפה יונה יהב: השתמשנו בחניונים של מרכזי מסחר גדולים, ובהם בנינו מרכזי הפעלה מוגנים, שההורים יכלו להביא את הילדים.

ראש עירית חיפה יונה יהב: הכל היה בהשקעה גדולה.

ראש עירית חיפה יונה יהב: היו לנו 7 מפעלים כאלה והם עלו לנו 100 אלף שקל ליום.

ראש עירית חיפה יונה יהב: משרד החינוך החליט שהוא עוזר.

ראש עירית חיפה יונה יהב: הוא החליט שהוא נותן לעירית חיפה 23,000 שקל.

ראש עירית חיפה יונה יהב: מוצקיו גם קיבלה 23,000 שקל.

ראש עירית חיפה יונה יהב: חורפיש קיבלה רבע מיליון.

ראש עירית חיפה יונה יהב: בכל התהליכים האלה לא לוקחים בחשבון שאנחנו עיר של 300,000 איש.

ראש עירית חיפה יונה יהב: אתם החלטתם שאנחנו ניעזר ב-150 מיליון שקל.

ראש עירית חיפה יונה יהב: מהם קיבלנו 9 מיליון שקל.

ראש עירית חיפה יונה יהב: נהריה קיבלה 9 מיליון שקל.

ראש עירית חיפה יונה יהב: נהריה וכרמיאל, זה פחות משכונה אצלי.

ראש עירית חיפה יונה יהב: כל ה-9 שקיבלו את הסכומים הכי גבוהים, בתושבים שלהם לא מגיעים לכדי מספר התושבים בחיפה.

ראש עירית חיפה יונה יהב: אז אני כבר לא מבין כלום.

ראש עירית חיפה יונה יהב: אז צריכים להעניש אותנו שהיינו מוכנים ושהעיר היתה מוכנה כמו שצריך?

ראש עירית חיפה יונה יהב: אני לא אתן לזה לקרות.

ראש עירית חיפה יונה יהב: נא לא לפרש את ההתנהגות הפרלמנטרית הטובה שלי, כאילו ויתרתי על מה שבאמת מגיע לעיר.

ראש עירית חיפה יונה יהב: צריך ללמוד מהמשטר הפדרלי בניו יורק.

ראש עירית חיפה יונה יהב: כאשר היה המקרה של ה-11 בספטמבר, בדרום העיר ניו יורק, בארצות הברית, כל הכספים וכל הפיתוח מוקדו בדרום העיר ניו-יורק.

ראש עירית חיפה יונה יהב: זה נכון לעשות.

ראש עירית חיפה יונה יהב: צריך למנף את חיפה והצפון ובכל דבר.

ראש עירית חיפה יונה יהב: כל מקטע במה שמגיע לו להתפתח ובסך הכל זה יהיה חלק נכבד מאוד בעוגה הכללית של ממשלת ישראל.

ראש עירית חיפה יונה יהב: הכל בידיים של ועדת הכספים, עם אומץ לב, לא עניינים פוליטיים, חוצה מפלגות, ולא לעשות חשבון, זאת ההזדמנות.

ראש עירית חיפה יונה יהב: המזל הגדול ביותר הוא שהמלחמה פרצה בחופש הגדול.

ראש עירית חיפה יונה יהב: מה היה קורה אם היא היתה פורצת בזמן לימודים?

ראש עירית חיפה יונה יהב: אין לנו אף בית ספר אחד ממוגן.

ראש עירית חיפה יונה יהב: יש לנו 100 בתי ספר ו-250 גנים, אף אחד מהם איננו ממוגן.

ראש עירית חיפה יונה יהב: מה אנחנו עושים?

ראש עירית חיפה יונה יהב: העוצמה של העורף היא היכולת שלנו לרתק את הילדים והנוער לתעסוקה ובטח לזמנים ארוכים.

ראש עירית חיפה יונה יהב: אז, אנא מכם, היו קשובים, ואם תהיו קשובים, אנחנו בהחלט ננצח.

ראש עירית חיפה יונה יהב: תודה.

ראובן ריבלין: יונה, לא היו קריטריונים?

יונה יהב, ראש עירית חיפה: אני מקבל בדיוק כמו נהריה, איך זה יכול להיות קריטריון?

יונה יהב, ראש עירית חיפה: זה לא כסף לשיקום פיזי.

יונה יהב, ראש עירית חיפה: כסף לשיקום פיזי הולך לפי חוק מס רכוש.

יונה יהב, ראש עירית חיפה: זה רק לגבי הוצאות ישירות של העירייה.

יונה יהב, ראש עירית חיפה: אז אם אני במינוס 61 מיליון, מה נותנים לי?

יונה יהב, ראש עירית חיפה: 9 מיליון שקל?

פרופ' רפי ביאר: אני מזמין את מר אבי אלקבץ, ראש עירית עפולה.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: בוקר טוב לכולם.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אני רוצה להודות על ההזדמנות שניתנה לי להציג מספר דברים בפני חברי ועדת הכספים והיו"ר חבר הכנסת ליצמן.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: כשההחלה המלחמה דיברו על כך שיהיו קטיושות בקרית שמונה, ובנהריה יהיו מידי פעם קטיושות.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אבל כשזה הגיע לחיפה אז אולי יותר אנשים מרגישים את זה.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אולי זה קצת מתקרב למרכז.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: ברשותכם, הייתי רוצה לנצל את ההזדמנות ולדבר על הצפון.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: המדינה מדברת על הצורך לחזק את הצפון אבל למעשה לא עושה כלום כדי לממש את ההכרזה הזאת.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אני שמח שאנחנו נמצאים היום באותה סיטואציה שבה אנחנו יכולים לדמיין מן גשר וירטואלי שאתו רוצים להגיע לקריית שמונה.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: יש לו הרבה מאוד כלונסאות, והשאלה איפה מתחיל הגשר?

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: ועל איזה קרקע הוא יושב?

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: האם על חיפה?

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: האם על עפולה?

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: האם על חדרה או שזה באמת מתחיל מנתניה, ושם בעצם מתחיל הצפון.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אין ספק, כדי לחזק על חיפה צריך לחשוב טיפה צפונה מחיפה.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: גם אני חושב שלא צריך לעשות קיצוץ.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: כשמתחילים לעשות קיצוץ, איפה מקצצים?

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: דווקא בצפון.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: את מה חתכו ראשון?

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: את הרכבת שאמורה להגיע מחיפה לכרמיאל, ואת הרכבת שאמורה להגיע מחיפה לעפולה.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אז בואו נגיד שאני מסכים שצריך לחזק את חיפה לפני עפולה.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אבל כדי לחזק את חיפה צריך לאפשר לתושבי עפולה להגיע לחיפה.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: וכשאנחנו מדברים על מרכז רפואי העמק, וד"ר בלונדהיים נמצאת כאן, ואני אשמח לשמוע גם אותה, המרכז הזה משרת 400 אלף תושבים.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: כשרוצים לדבר על לחזק את עפולה ואת המרכז הזה, אז הכספים שעליהם מתבסס בית החולים בפיתוח, הם פירורים בוועדת הכספים, והם עצומים בעיניים שלנו בעמק.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: כשאנחנו מדברים על הקמת בניין בהיקף של 4 מיליון דולר, זה הרבה?

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: צריך לזכור שכשהצפון התפנה, מי שנתן את השירותים זה בעיקר עפולה.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אנחנו היינו בשדרה המרכזית.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: העיר המרכזית שסיפקה גם שירותי בריאות וגם שירותי מסחר.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: עפולה היא עיר של מסחר בעיקר.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: היא בגודל של קירית חיים פחות או יותר, אבל היא מספקת מסחר ל-150 אלף תושבים ובריאות ל-400 אלף תושבים.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: בעיני רובכם עפולה היא עיר פיתוח.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אז אנחנו עדיפות ב' מינוס בחינוך, ג' בשיכון, וא' לשלושה חודשים בתעסוקה.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: כל שלושה חודשים מאשרים לנו להיות עוד שלושה חודשים בקטגוריה הנמוכה של התעסוקה.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: איך אפשר לחזק את עפולה?

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: האם חשוב לחזק את עפולה?

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אני חושב שכן.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אם רוצים שבקרית שמונה בנהריה ובכרמיאל יישארו אנשים, אי אפשר לדמיין מסוק שמוביל את האנשים האלה כל פעם ואי אפשר לתאר קו אווירי, שגם הוא לא קיים, אלא באמת חיבורים אמיתיים, כמו למשל כביש 6.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: כביש 6 חיבר אותנו לירושלים, פחות להרצליה, יותר לתל אביב ולדרום.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אז באמת זה מקצר את הזמנים ולכן אנשים חושבים שאפשר להגיע בכביש הזה.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: מה יותר צפונה מאתנו?

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אין כלום?

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: עצרו את הפיתוח של הכביש הזה, מצד אחד.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: מצד שני, על רכבת שמחברת אותנו לתל אביב כבר לא מדברים.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אנחנו מדברים על חיפה, וגם זה כבר טוב לנו, וגם את זה עכשיו עוצרים.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: ועוד מצפים עכשיו שבתקציבים השוטפים שלנו יעשו קיצוץ רוחבי.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אז אנחנו באמת לומדים לאט לאט לחיות על מה שאנחנו מכניסים.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אנחנו מקבלים ממשרד הפנים מענק איזון שהוא בסך הכל 4% מהתקציב.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: מדובר בעיר פיתוח, אשכול סוציו-אקונומי 5, סך הכל 4%.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אנחנו רגילים לזה וזה הולך ויורד.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אני מקווה שבאיזה יום זה יעצור.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אנחנו לא ספגנו טילים.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: יצאנו לחזק את הצפון.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: יצאנו עם צוותים של העירייה לחלק מזון בצפת.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: הגעתי לבית חולים זיו וראיתי מה שקורה שם.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: רבותיי, אם לא נשקיע במיגון - המלחמה הבאה תמיד תהיה עם פגיעה בעורף.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: הראנו שאנחנו עורף חזק, אבל חלקים מאתנו אולי טיפה יותר חלשים.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: הפגיעה הזאת בעורף היא פגיעה משמעותית, הרבה יותר משמעותית מאשר בצבא.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אין ספק שצריך לה תמגן בפני רקטות, ואת זה צריך לעשות בצורה חכמה, ובהחלט לחזק גם את בתי החולים אבל גם את הרשויות.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אני מתחבר למה שאמר מנהל רמב”ם.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: מערכת הבריאות ניצחה, אבל לא רק.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: זאת מערכת הבריאות וגם הרשויות המקומיות.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: הם אלה שבעצם היו הצבא האמיתי בתוך המדינה, שנתן את השירות והשתדל לעשות כמיטב יכולתו שהעורך ימשיך לתפקד כי יש גם יום אחרי.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אנחנו השתדלנו להיות עורף חזק.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אנחנו לא באים לכאן בבכיינות כדי לבקש סיוע.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אם אתה קיבלת 23,000 שקל, אני כנראה צריך לקבל 3,000 שקל.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אני לא מצפה לכסף הזה.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אני מצפה לראות איך חיפה הופכת להיות עדיפות לאומית, ואיך עפולה הופכת להיות עדיפות לאומית.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: זה מה שאני מבקש מחברי הכנסת ומחברי ועדת הכספים.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: זה מה שאני מבקש ממך אלי אפללו, שמייצג את הצפון וגם ממך מגלי והבה.

אבי אלקבץ ראש העיר עפולה: אני מבקש לראות איך כולם מסתכלים על הצפון הכי נכון והכי חזק שיש כי כשהצפון יהיה חזק, כל המדינה שלנו תהיה חזקה.

יעקב ליצמן: אני מודה לראש עירית עפולה.

יעקב ליצמן: אני רוצה לשמוע מראובן כוגן.

יעקב ליצמן: כמה אתה משלם?

יעקב ליצמן: במה משרד האוצר מתכונן לעזור לבתי החולים?

אלי אפללו: הוא לא יודע, גם האוצר לא יודע.

יעקב ליצמן: ראובן הוא רפרנט בריאות של משרד האוצר.

יעקב ליצמן: אני אבקש שתאמר כמה מילים.

יעקב ליצמן: אתה יכול לוותר ולדבר בוועדה אבל אז יהיו קריאות ביניים ואז זה יעלה ביוקר.

יעקב ליצמן: כאן זה יותר זול.

ראובן כוגן: במהלך כל המלחמה עבדנו עם משרד הבריאות.

ראובן כוגן: הדבר הדחוף ביותר היה נושא המיגון.

ראובן כוגן: היו דברים נוספים עליהם עבדנו.

ראובן כוגן: בדברים שבהם היינו צריכים להיות הכי זריזים, נתנו פתרונות נכונים וטובים.

יעקב ליצמן: אבל הפתרון שנתתם הוא זמני.

יעקב ליצמן: פתרונות צריך לתת למצב אחרי המלחמה.

יעקב ליצמן: אנחנו לא יודעים אם המלחמה הסתיימה, אבל ברור שבכל מקרה צריך להיערך למצב מלחמה.

יעקב ליצמן: אם מדברים על מיגון, אני חושב שצריך גם במרכז, אבל הדיון כרגע הוא רק על הצפון.

יעקב ליצמן: מה משרד האוצר מתכוון לעשות, בתקציב 2006?

יעקב ליצמן: האם הוא מתכוון להכניס סעיפים תקציביים לנושא המיגון?

דוד טל: אני מציע להזמין אותך לישיבת סיעת קדימה.

יעקב ליצמן: אדוני שכח שאני באופוזיציה.

אלי אפללו: השאלה אם לא יקוצצו בתקציב.

ראובן כוגן: לגבי הנזק שנגרם לבתי החולים, אנחנו מחלקים את הנזק לשני הצדדים.

ראובן כוגן: הנזק בהכנסות לבתי החולים כי הם פועלים כגופים עסקיים.

ראובן כוגן: בצד התוצאה נעשית עבודה בימים אלה עם משרד הבריאות כדי לאמוד את הנזקים.

ראובן כוגן: מצד אחד היו יותר תורניות, אבל היתה גם פחות פעילות ולכן נחסכו תקציבי ההפעלה.

פרופ' רפי ביאר: לא היה כדבר הזה, נהפוך הוא.

ראובן כוגן: זה בדיוק הדבר שבודקים כעת במשרד הבריאות.

2371: מה המדיניות?

2371: אתם תכסו לבתי החולים את ההוצאות?

ראובן ריבלין: מנכ"ל משרד הבריאות דיבר על 40 מיליון שקל שצריך אותם כרגע לצורך המיגון.

ראובן כוגן: כרגע לא ראיתי תכנית מיגון שמדברת על 40 מיליון שקל, אני לא מכיר תכנית כזאת.

יעקב ליצמן: בדיון בוועדה נעשה את זה.

ראובן כוגן: לגבי צד ההכנסות, אז אנחנו יודעים ש- 90% מהפעילות של בתי החולים וקופות החולים, שיממנו את כספי הסל, ואת הסוגיה הזאת צריך באמת ללמוד יחד עם קופות החולים.

ראובן כוגן: כי.

ראובן כוגן: אם רוכש חסך סכום כזה או אחר על קניית השירותים שלו בגלל מצב מלחמתי, יש מקום להתחשבנות בין הקונים למוכרים.

ראובן כוגן: בכל מקרה, הסוגיה הזאת מורכבת.

ראובן כוגן: חלק מהפעילות עברה למרכז הארץ ונעשתה בבתי חולים במרכז ישראל.

ראובן כוגן: חלק מהפעילות כנראה תחזור.

ראובן כוגן: יש ויכוח כמה מתוך זה יחזור.

ראובן כוגן: לכן כל הנושא של צד ההכנסה של בתי החולים, נצטרך לבדוק עם קופות החולים ומשרד הבריאות.

יעקב ליצמן: האם אתה מתכוון שמי שילדה במרכז תלד עוד פעם.

יעקב ליצמן: אני לא מבין?

יעקב ליצמן: אם יולדת ילדה במרכז, מישהו יפצה אותם?

יעקב ליצמן: אם כן, וחשוב יותר, אני רוצה לדעת מי צריך לעשות את החשבון בין הממשלה, קופות החולים, משרד הבריאות ובתי חולים?

יעקב ליצמן: האם בתי החולים צריכים לבד להיאבק נגד זה.

ראובן כוגן: משרד הבריאות הוא הבעלים של בתי החולים הממשלתיים.

יעקב ליצמן: אבי, אתה שומע?

יעקב ליצמן: אתה צריך לבוא לקופת החולים שהיא קיבלה יותר?

אבי ישראלי: אני עושה את החשבון של בתי החולים.

יעקב ליצמן: משרד האוצר אומר שקופות החולים הרוויחו יותר כסף כי היו פחות אשפוזים.

יעקב ליצמן: אני חולק על זה, אבל מי צריך לעשות את החשבון?

אבי ישראלי: לגבי הקופות, משרד האוצר.

ראובן כוגן: חשבתי שמשרד הבריאות.

אבי ישראלי: אז ביחד.

יעקב ליצמן: תודה ראובן.

יעקב ליצמן: ד"ר דניאל בית חולים נהריה.

ד"ר משה דניאל: בית החולים בנהריה קיבל פגזים בשנת 1981 ושלושה מעובדיו נפצעו.

ד"ר משה דניאל: כשמשרד הבריאות בנה לנו את בית החולים החדש בשנות ה-90, דאגנו, בעזרת משרד הבריאות ויהודה רום, מנכ"ל הבינוי, לבנות כ-400 מיטות תת קרקעיות, חצי מהן מוגנות בצורה מושלמת בפני אב"כ, כימי ובקטריולוגי.

ד"ר משה דניאל: מה שחסר לנו כרגע זה המיון.

ד"ר משה דניאל: יש לנו מיון ישן מאוד, שהגג שלו הוא פלקל.

ד"ר משה דניאל: חצי מבית החולים הוא פלקל, בטח שמעתם על זה בוועדות השונות וזה עדיין לא טופל.

ד"ר משה דניאל: נושא נוסף זה נושא הנוירו כירורגיה, מנכ"ל משרד הבריאות יודע מכך.

ד"ר משה דניאל: אין נוירו-כירורגיה בכל אזור הצפון מלבד רמב”ם ולדעתנו צריכים עוד מחלקה נוירו-כירורגית נוספת בצפון.

ד"ר משה דניאל: ראינו את מספר הפצועים הגדול ביותר, 1872, מהם כ-940 - דחק, 843 - קלים, 42 - בינוניים, 18 - קשים, 12 נפטרו, לצערי.

ד"ר משה דניאל: יש אצלנו כ-340 חיילים.

ד"ר משה דניאל: היתה לנו מדיניות לתת לחיילים טיפול ראשוני ולמחרת לשלוח את החייל לאמא במקום את האמא לחייל.

ד"ר משה דניאל: אני חושב מערכת הבריאות כולה, ובית החולים בנהריה, בפרט, עבדו בצורה מצוינת.

ד"ר משה דניאל: תודה.

יעקב ליצמן: אני מודה לאדוני.

יעקב ליצמן: ד"ר שפירא בבקשה.

יעקב ליצמן: ד"ר קלין שפירא, סגן מנהל בית החולים זיו בצפת: מכובדי שלום.

יעקב ליצמן: אני מייצג את בית החולים היותר קטן בין השלושה שטיפלו בפצועים.

יעקב ליצמן: אני מצטרף לדברי חבריי, בכל מה שקשור לעובדי מערכת הבריאות.

יעקב ליצמן: כידוע לכם הוצא צו מיוחד בצפון, ולנו יש כ-1,000 עובדים ולא נדרשנו להוציא ריתוק נגד עובדים.

יעקב ליצמן: כל העובדים הגיעו לבית החולים, עם הילדים ובלי הילדים.

יעקב ליצמן: נדרשנו לאלתר דברים מדברים שונים כדי לאפשר לצוות לבצע את עבודתו.

יעקב ליצמן: אנחנו בית חולים קטן.

יעקב ליצמן: אנחנו למודי קרבות ומלחמות.

יעקב ליצמן: למעשה כבר לפני 5-6 התרענו שצריך למגן את בית חולים.

יעקב ליצמן: הממשלה, באחת מישיבותיה, אישרה לבית החולים חדר מיון חדש ואכן הוא נבנה ואנחנו יכולים לטפל בשעת לחץ ב-60 נפגעים.

יעקב ליצמן: זה ממוגן בפני אב"כ ומשמש כמקלט.

יעקב ליצמן: אבל כאן הסתיים המיגון.

יעקב ליצמן: פצוע שמגיע לבית החולים מטופל בחדר המיון.

יעקב ליצמן: אחר כך הוא אמור לעבור או לחדר ניתוח שנמצא על גג מבנה חשוף, או לאחת ממחלקות האשפוז, שאף לא אחת מהן ממוגנת.

יעקב ליצמן: דיברנו עם האגף לשעת חירום, הכנו תכניות עם פיקוד העורף, הדבר הובא לידיעת משרד ראש הממשלה.

יעקב ליצמן: היה מדובר בהתאמת מבנה שיהיה ממוגן שיתן מענה בפני מיגון בפני לוחמה ושיתן מענה לבית החולים בזמן רעידת אדמה.

יעקב ליצמן: תווית המחיר שהאגף לשעת חירום הציג, היה בסביבות 80 מיליון שקל, להתאמת מבנה שיתן מענה לנפגעים ולצוות וגם בשעת רעידת אדמה.

יעקב ליצמן: המספר הזה הוגש גם למשרד האוצר אבל שם זה נעצר מכיוון שאנחנו לא מאוזנים מבחינת תקציב שוטף.

יעקב ליצמן: אחת הבעיות היא שמי שקובע את המדיניות לא לוקח אחר כך אחריות, וזאת הבעיה היותר גדולה.

יעקב ליצמן: מה קורה עם מכונת צילום דיגיטלית, שעליה מדבר מגלי והבה?

יעקב ליצמן: אדוני המנכ"ל, מה קורה עם זה?

אבי ישראלי: אני לא חושב שזה בעדיפות עליונה של בית החולים.

יעקב ליצמן: בית החולים לא רוצה את זה?

אבי ישראלי: אני מציע לתת לבית החולים מכשירים אחרים.

מגלי והבה: כרגע זה חסר בחדר המיון.

מגלי והבה: ד"ר קלין שפירא, סגן מנהל בית החולים זיו בצפת:

מגלי והבה: אני סמוך ובטוח שמנכ"ל משרד הבריאות ייטיב לעשות ואנחנו סומכים עליו בנושא הזה.

מגלי והבה: יש לי עוד אמירה בנושא הקצאת הכספים.

מגלי והבה: במהלך השנה השוטפת הוקצה לבית החולים סך של חצי מיליון שקל למיגון.

מגלי והבה: כשהצגנו את הנושא הזה בפני ועדת חוץ וביטחון, שביקרה בבית החולים, תפסו אותנו בקלקלתנו – איך זה שלא בניתם מערכת ממוגנת?

מגלי והבה: טרחנו להסביר שחצי מיליון זה אך ורק כדי למגן חלונות בפני התרסקות.

מגלי והבה: כי כדי לבנות מערכת ממוגנת צריך 80 מיליון שקל ולא חצי מיליון.

מגלי והבה: חשוב מאוד שאנשי האוצר יבינו את ההבדל הגדול.

מגלי והבה: חצי מיליון זה רק לחלונות, וגם זה לא הושלם עד היום.

מגלי והבה: בדקנו, במסגרת חדר המיון שלנו, 866 חיילים מתוכם אשפזו את מספר החיילים הגדול ביותר - 294.

מגלי והבה: עדיין מאושפזים אצלנו חיילים.

מגלי והבה: יש אצלנו אחד שהיה במצב אנוש ובימים אלה הוא הולך הביתה.

מגלי והבה: נבדקו 692 אזרחים ואשפזנו 121, גם הם בדרגות חומרה מקשה ועד קל.

מגלי והבה: כפי שנאמר קודם לכן, נושא החרדה זה אחד הדברים שאנחנו טיפלנו טיפול ראשוני אבל זה חייב לקבל את המשך הטיפול.

מגלי והבה: נבדקו אצלנו 496 נפגעי חרדה.

מגלי והבה: האנשים האלה חייבים מעקב ובמיידי.

מגלי והבה: אי אפשר לדחות את זה.

מגלי והבה: זאת פצצה מתקתקת.

מגלי והבה: זה חשוב מאוד וזה מה שהתחלנו לעשות כבר מהיום.

מגלי והבה: אנחנו מאתרים את כל מי שהופיע אצלנו בבית החולים כנפגע חרדה, על מנת להמשיך ולטפל בו.

מגלי והבה: לצורך העניין יצטרכו להקצות משאבים שיימשכו יותר מחודש או חודשיים.

מגלי והבה: לגבי נושא הוצאות.

מגלי והבה: נאמר על ידי נציג משרד האוצר שמשום שהיתה תפוסה נמוכה יותר, אנחנו כנראה לא הוצאנו מספיק כסף ואפשר לכסות.

מגלי והבה: אני רוצה להזכיר לאיש האוצר, שעיקר ההוצאות של בית החולים זה כוח אדם ולא האינפוזיות.

מגלי והבה: בקטע של כוח אדם, ידוע לכולם כמה עבדנו, איך עבדנו ובאיזה תנאים.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: ד"ר בלונדהיים בבקשה.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: עפולה היתה בעורף של החזית.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: אני לא רוצה להתרכז במלחמה שהיתה אבל אני חושבת שהצלחנו במערכת הבריאות לעמוד בכבוד במטלות ובמשימות שהיו לנו, הרבה בזכות זה שיד נעלמה דאגה לכך שמרבית הטילים נפלו באזורים פתוחים.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: היינו, חס וחלילה, עלולים לעמוד גם במצב אחר.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: להרגשתי, כמנהלת בית החולים, ורבים שותפים להרגשה זאת, למעשה לא היינו מוכנים למלחמה הזאת כיוון שברוב בתי החולים אין מרחבים שמאפשרים טיפול בחולים בצורה שהיא בטוחה להם ולצוות.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה שמערכת הבריאות תימצא במצב הזה במלחמה הבאה.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: אני חושבת שאין לנו ברירה אלא להגדיר מה המינימום הנדרש ואני חושבת שהוא די ברור.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: כל בית חולים צריך מרחב מוגן לטפל בחולים של מיון, חדרי ניתוח, חלקם או כולם צריכים להיות במרחב מוגן.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: צריך להיות מרחב מוגן שמאפשר לטפל בחולים, גם אם לא בתנאים טובים של חדרים בודדים, אבל אולי אולמות במרחבים מוגנים, כולל אפשרות להעניק טיפול נמרץ.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: זה המינימום שנדרש.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: בכל בית חולים הפתרונות יהיו שונים, לאחד זה יהיה במרתף, אצל אחד זה יהיה על קרקעי, בהתאם למה שקיים או בהתאם למה שעומד להיבנות בשנים הקרובות.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: אם לא נעשה את זה נמצא את עצמנו במלחמה הבאה במצב שעלול להיות הרבה יותר קשה.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: המלחמה הבאה תהיה בנשק הרבה יותר מתוחכם מהמלחמה הזאת.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: אנחנו בעפולה עלולים למצוא את עצמנו מול חזית מג'נין.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להיות במצב הזה כי לא היינו מוכנים למלחמה הזאת.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: זה רק נס שהמצב לא היה יותר גרוע.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: אנחנו בעמק נמצאים בסיטואציה שאנחנו עומדים לבנות בניין חדש.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: כבר התחלנו, אין לנו היום מרתפים בכלל, יש לנו רק חדר מיון ממוגן וזהו.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: לא טיפול נמרץ, לא חדרי ניתוח, לא חדרי לידה, ואין מרתפים.

ד"ר אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים בעפולה: לכן אני מאוד מקווה שנוכל לבנות בבניין החדש, שגם שם לא יהיו מרתפים, כי זה מאוחר מידי, אבל לפחות שיהיה לנו מרחב מוגן על קרקעי, כדי שנהיה מוכנים למלחמה הבאה.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: אני מבית חולים בני ציון.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: קלטנו 480 נפגעים, רובם אזרחים.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: אנחנו ערוכים לקלוט חיילים שיצטרכו שיקום ממושך.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: בית החולים ספג את הטיל האחרון בחיפה, בחצר בית החולים עם נזק גדול לשמשות.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: התנפצו עשרות שמשות בבית החולים.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: השמשות שהיו ממוגנות, עשו את העבודה במאה אחוז.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: החלונות נשארו במקום אך היו מרוסקים לחלוטין.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: פרופ' ישראלי אמר שמשרד האוצר נענה תוך 24 שעות ונתן 17 מיליון למיגון בתי חולים.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: רבותיי, זה כלום, זה שום דבר.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: אני מבין אותך, אני מכיר את המלחמות המתסכלות שלך עם האוצר.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: אבל רבותיי, זה שום דבר.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: בית חולים בני ציון, שכולו פונה לחזית לצפון, המשיך להילחם במלחמה הזאת עם 150 חולים מתוך 450 חולים.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: מחלקת טיפול נמרץ בלתי מאורגנת לחלוטין, וזאת מחלקה שאי אפשר להעביר.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: יש לנו מרתף, יש לנו מקלט שכמו בכל בית חולים.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: כל המקלטים האלה מזמן משמשים לדברים אחרים וזאת מצוקה בתשתיות בבתי החולים.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: אנחנו משתמשים במקומות האלה וזה קורה בכל בתי החולים.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: בינתיים כל התשתיות התיישנו והן לא ראויות לאכלס חולים בזמן חירום.

ד"ר אמנון רופא, מנהל בית חולים בני ציון: אם אתם חושבים שבתי החולים יוכלו להתמודד באותה צורה גם עם המלחמה הבאה, זאת טעות.

ד"ר יעקב זילברג, בית חולים כרמל: שלום לכולם.

ד"ר יעקב זילברג, בית חולים כרמל: לא השתתפנו בטיפול בפצועים, אולי קצת יותר בטיפולים הרגילים, שאנחנו רגילים להם, טיפולים של האוכלוסייה האזרחית, אבל כולנו היינו תחת הפגזות ולכולנו היה מזל.

ד"ר יעקב זילברג, בית חולים כרמל: פשוט היה מזל, זה נפל לפני או זה נפל אחרי.

ד"ר יעקב זילברג, בית חולים כרמל: אני בכלל מסרב לחשוב מה היה קורה אם זה היה פוגע.

ד"ר יעקב זילברג, בית חולים כרמל: אורנה ואני מייצגים בתי חולים של הקופה.

ד"ר יעקב זילברג, בית חולים כרמל: אנחנו לא ממוגנים כלל.

ד"ר יעקב זילברג, בית חולים כרמל: הצלחתי להוריד רק שתי מחלקות למרתף וכל היתר היו חשופים.

ד"ר יעקב זילברג, בית חולים כרמל: אני חושב שעיקר הדאגה שלי ושל בתי החולים היתה, אחריות אישית הכבדה ביותר, מה היה קורה למטופלים, למבקרים ולצוות אם היתה נפילה ישירה.

ד"ר יעקב זילברג, בית חולים כרמל: אני חושב שאין לכם ברירה, רבותיי חברי הכנסת, לחשוב במלוא הרצינות.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: קישון כתב פעם שמדינת ישראל היא המדינה היחידה שבה לא סומכים על נסים אלא לוקחים אותם בחשבון.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: זה מה שקרה.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: כל בתי החולים לא ממוגנים.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: גם בית חולים פוריה לא ממוגן.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: הוא גם לא ראוי לטיפול חולים.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: היום יש לנו 60 אלף מטופלים ולא נוסף מטר רבוע אחד לבית החולים הזה.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: זה נותן לנו את התחושה מהי פריפריה.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אנחנו מדברים על אוכלוסייה ש-80% ממנה לא היתה מסוגלת להוציא כסף ולנסוע לתל אביב בזמן המלחמה.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: היא היתה זקוקה לחסדים של אחרים.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אנחנו מייצגים אכלוסיה שאין בה כוחות כלכליים שיוכלו למנף את בתי החולים האלה.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אין אצלנו אנשים עשירים.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אין בכלל אנשים עשירים, לא בצפת ולא בנהריה, ובטח לא בטבריה.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: לבנות את בתי החולים על סמך תרומות אי אפשר.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אז חדרי הלידה שלי ישנים ולא ממוגנים.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: יש לי חדר אחד בפגיה שהוא ממוגן, הוא ממ"ד.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אתה מעביר 30 יולדות לתוך חדר של 14 תינוקות חולים.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: זה המצב היום.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: שאר המחלקות היו לא ממוגנות, למעט חדרי ניתוח.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אז אתה יוצר יציר כלאיים בזמן מלחמה, אבל צריך לחשוב על העתיד.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: חשיבה לעתיד היא גם בבינוי אבל לא רק.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: בפוריה צריך לבנות חדרי לידה חדשים, זה דחוף.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: צריך גם לתת לאנשים לפתח את השירות שלהם.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: לא יעזור כלום, אם הכירורג הכי טוב אם הוא לא יוכל לנתח יום יום, ביום חירום הוא לא יוכל לנתח.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אדם נבון אמר לי פעם שהתל אביבים המציאו את הפטנט הכי טוב - הטייס האוטומטי.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: קבעו בשנת 1995 חוק ביטוח בריאות ממלכתי, ואז יש טייס אוטומטי.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: ואז אוטומטית מי שהיה נכשל, נכשל עוד יותר.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: ואם לא יהיה שינוי בחשיבה לגבי חלוקת המשאבים, לגבי כל ההסכמים בין קופות החולים לבתי החולים, שאוטומטית פוגעים בפריפריה, כי יש קופת חולים שהיא דומיננטית והיא יכולה לעשות כרצונה.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אנחנו נלך ונדעך מבחינה מבחינת הרמה הרפואית.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: פרופ' ביאר דיבר על סי.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: טי.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: בפוריה אין אותו.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אנחנו אמורים להיות אמונים על חזית סוריה.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: למזלנו לא היתה מלחמה עם סוריה.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: לא היינו רחוקים מזה, על פי מה שקראתי בעיתונים.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אז אין את זה ואין עוד דברים אחרים, לא לנו ולא לבתי חולים אחרים.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אין לנו תורמים.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אין מי שיעזור לנו אפילו להביא "מצ'ינג".

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: את הדברים האלה צריך לשנות.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: לא מגיע לאכלוסיה הזאת טיפול שונה מהתושבים במרכז הארץ.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: למרות שאחד מהחברים שלי כתב שלתושבים במטולה יש אוויר יותר טוב אז מגיע להם פחות.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: זה היה בכתובים, בלי להתבלבל.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: בכל אופן, הדברים האלה צריכים לפקוח את העיניים.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אם חולה אונקולוגית צריכה לנסוע מטבריה לחיפה תחת קטיושות, זה לא בסדר.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: למה?

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: כי אין מחלקה אונקולוגית בבית חולים פוריה.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: זה לא רק הציוד והבינוי, זה גם רמת השירותים שאתה חייב לתת.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: והם לא יכולים להיות רווחיים כי אין לך מספיק נפח, אבל אתה חייב לתת אותם.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: איזה תחושה צריכה להיות לחולה שסובלת ממחלה אונקולוגית ושצריכה לקבל כימותרפיה והיא צריכה לנסוע תחת הפגזות לחיפה, כי בזמן שלום ורגיעה לא דאגו לפתוח.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: זאת המציאות של הטייס האוטומטי, של חלוקה לפי פרופורציות.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אמר לי מישהו באוצר: "רגע, אני לא מבין, זה כמו ילד בכתה א' וילד בכתה יב' שמקבלים סל חינוך, ואחר כך מקבלים את זה אוטומטית".

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אני חושב שזאת בעיית הבעייתיות.

ד"ר יעקב פרבשטיין, מנהל בית חולים פוריה: אם לאכלוסיה היו מקורות הכנסה, אם היו דואגים לאכלוסיה בצפון, שלא 80% יהיו נזקקים לנדבות כדי לרדת דרומה, אני חושב שהתמונה היתה בכלל שונה.

דוד טל: סליחה, אתה יודע היטב שאם אני אאשר לך מכשיר פד, למשל, או סי.

דוד טל: טי, במשך רוב השנה הוא כנראה יהיה מובטל.

יעקב ליצמן: לדעתי אתה טועה.

ד"ר יעקב פרבשטיין: אני לא ביקשתי פד.

ד"ר יעקב פרבשטיין: למה אתה חושב שקל יותר לנסוע מטבריה לתל אביב מאשר מתל אביב לטבריה?

ד"ר יעקב פרבשטיין: אני שואל את זה בצורה פרוזאית.

ד"ר יעקב פרבשטיין: האמת היא שבאמת אף פעם לא ביקשנו דברים שרוב האוכלוסייה לא צריכה אותם.

יעקב ליצמן: ד"ר טל בבקשה.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: אני מנהלת המרכז לבריאות הנפש מזרע.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: המרכז שלנו משרת את הגליל על כל נפותיו ומשרת אוכלוסייה של כמעט מיליון איש.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: השרות האמבולטורי הוא רק לגליל המערבי.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: זה המרכז היחיד במחוז.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: המרכז הזה נכנס למבני סרפנד בשנות ה-50 והוא עדיין שם.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: המבנים הם צריפים.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: יש מקלט אחד ל-20 איש שבו עשינו מעון לילדים.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: אין שום מיגון אחר בבית החולים.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: אתם יודעים שעכו טווחה והיו הרבה נסים במלחמה הזאת.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: היתה פגיעה ישירה במחלקה אצלנו, עם 40 מטופלים.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: הם היו בפרוזדורים ולמזלנו לא קרה להם דבר.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: למחרת העברנו את יתר החולים, 220 נשארו.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: שוב נפלו קטיושות, ודבר לא קרה.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: אבי, אני לא רוצה יותר תכנית פינוי.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: אני רוצה תכנית בינוי.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: 20 שנים לא משקיעים בבית החולים, למרות שזה בית החולים היחיד באזור הצפון.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: לכן אני חושבת שלרשימת ההוצאות שלך צריך או לבנות בנהריה - ז'קי סבג מתנגד - וכנראה שצריך להתגבר על הדבר הזה, זאת תכנית נהדרת.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: או התכנסות בתוך שטח בית החולים שלנו עם מקלוט רציני.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: ראש עירית עכו הסכים שניתן 70 דונם תמורת אישורי בניה.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: אבל משהו צריך להיעשות, כי לא יהיו יותר ניסים.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: מספר המיטות שלנו הוא 300 פעילות, 60 שיקומיות ו-25 הן לטיפולי יום.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: אנחנו, בהוראת המנכ"ל והרשות העליונה לאשפוז, שלחנו אנשים לחופשות.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: בסיכומו של דבר, שני שליש מהחולים הועברו לבתי חולים אחרים.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: זה כמובן הוריד את ההכנסות.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: בעניין ההוצאות, בנוסף ל-72 שעות ולכוננויות וכדומה צריך להוסיף את אתר חומ"ס שנתבקשנו להיערך למאות אנשים, אם יהיה משהו בחומרים המסוכנים של המפרץ.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: הדבר האחרון.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: השירות הקהילתי, יש לנו מרפאות בעכו, נהריה וכרמיאל.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: הם היו עובדים בבוקר.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: כל אתרי הדחק היו מאוישים או מתוגברים על ידי אנשים שלנו.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: בחירוף נפש אנשים היו נוסעים לאתרי דחק בערב, עד 23:00.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: אבי, זה מעלה שאלה.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: אתם יודעים שיש תוכנית לסגור את המרפאות הממשלתיות.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: אני חושבת שגם בעניין הזה צריך לעשות הערכה מחודשת.

ד"ר אילנה טל, מנהלת בית חולים מזרע: אני לא יכולה לתאר לעצמי שום פרי לנסר שבחירוף נפש יעזוב את ביתו ויוסע ללא מיגון לאתרי דחק בכרמיאל, מעלות ונהריה.

נציג בית חולים בנצרת: בית החולים שייך למסדר קתולי איטלקי, יושב על הגבול בין נצרת לנצרת עלית.

נציג בית חולים בנצרת: בית חולים ציבורי כללי שנותן שרות לאכלוסיה יהודית וערבית עם חדר מיון שעובד 24 שעות.

נציג בית חולים בנצרת: העיר נצרת ספגה 2-3 קטיושות.

נציג בית חולים בנצרת: באותו ערב טיפלנו ב-70 פונים, מתוכם שני הרוגים, 7 פצועים קל.

נציג בית חולים בנצרת: אחד נפצע מרסיסים ונשאר יומיים בבית החולים.

נציג בית חולים בנצרת: השאר דחק ששוחררו תוך שעתיים וחצי בבית החולים.

נציג בית חולים בנצרת: אני רוצה לדבר על מיגון.

נציג בית חולים בנצרת: כל המחלקות פונות צפונה, אין מיגון בכלל.

נציג בית חולים בנצרת: בקושי אני יכול לחשוב על מרתפים.

נציג בית חולים בנצרת: יש לנו בניין חדש, שאנחנו לא מצליחים לסיים אותו.

נציג בית חולים בנצרת: אין ספק, כבית חולים בנצרת, צריכים להשתלב יחד עם שני בתי החולים הקרובים אלינו, עפולה ופוריה.

נציג בית חולים בנצרת: אני חושב שצריך לחשוב על תכנית אסטרטגית, איך אפשר לתת שרות טוב יותר לקהילה גם בזמן מלחמה?

נציג בית חולים בנצרת: אני מקווה שלא תהיה, אבל גם בזמן שלום, שזה רוב הזמן שאנחנו מטפלים באנשים.

נציג בית חולים בנצרת: צריך לשפר את היכולות של בית החולים לתת שירות טוב יותר לקהילה הערבית והיהודית כאחד.

נציג בית חולים בנצרת: אנחנו עובדים בלי סי.

נציג בית חולים בנצרת: טי.

נציג בית חולים בנצרת: אני מקווה שאחרי השינוי בתקנות נוכל לקבל את הרשיון.

נציג בית חולים בנצרת: אני לא רוצה להגיד שהובטח, אבל אני יודע שמאוד רוצים לתת לנו.

נציג בית חולים בנצרת: אנחנו נשמח להרגיש ולהמשיך להרגיש כחלק מנותני השירות במדינת ישראל.

יעקב ליצמן: אחרון הדוברים ראש עירית קרית ביאליק.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: צהרים טובים ליו"ר ועדת הכספים, חברי ועדת הכספים.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: באתי לכאן במיוחד כי מתוך 100 מיליון שקל קיבלתי 358,000 שקל.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: אנשים בקרית ביאליק לא יודעים אם זה רציני או לא.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: אמרו לי שלא נפלו מספיק טילים עד סוף יולי.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: לא ידעתי אם לבכות או לצחוק.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: כי כולם נפלו בין ה-1 עד ל-12 באוגוסט, מוזר.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: נפלו בקרית ביאליק 15 טילים, 7 מתוכם, גדולים עם כדורים.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: ריסקו את אזור התעשייה.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: פגעו בשכונה הכי מסכנה, סליחה על הביטוי, עם הרבה תושבים במעמד חלש יותר, שכונת צור שלום.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: בשבת בבוקר נפלו 5 טילים בשכונה.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: ראיתם בטלוויזיה, במזל האישה יצאה מהחלון.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: נהרסו 5 דירות לחלוטין.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: הרס טוטאלי באזור מסביבם ואנחנו לא קיבלנו מספיק טילים עד סוף יולי.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: קיבלנו 358,000 שקל.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: אני לא יודע מה הקריטריון, מספר הטילים?

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: גודלם?

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: מספר הכדוריות?

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: שטח?

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: או מספר תושבים.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: קרית ביאליק 42 אלף תושבים.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: שישית מחיפה שקיבלה 8 מיליון.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: דומה בגודלה לכרמיאל שקיבלה ל-4 מיליון.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: כל הקריות ביחד קיבלו ביחד 3.5 מיליון.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: חיפה, שאנחנו איתם יד ביד קיבלו 8 מיליון.

יעקב ליצמן: אני חייב להעיר משהו.

יעקב ליצמן: הנושא כרגע הוא בתי החולים ולא הרשויות ולכן מה שאתה מדבר זה קצת חריג.

יעקב ליצמן: מנכ"ל משרד הפנים הופיע אצלנו והסביר את הקריטריונים.

יעקב ליצמן: אני לא אומר שכולנו הסכמנו על כל ה קריטריונים אבל נדמה לי שהיה טעם בהסבר שלו.

יעקב ליצמן: הוא הבטיח להעביר לנו את הרשימה של מקבלי המענקים, ואכן קיבלתי אותה ביום חמישי.

יעקב ליצמן: אני אעביר אותה מחר לוועדה.

יעקב ליצמן: לכן, קשה להתייחס לנושא הזה בפירוט, כמה כל מקום קיבל.

ראובן ריבלין: אני לא יודע אם זה ינחם אותך, אבל יש עכשיו מקצה שיפורים, סכום של 9 מיליון.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להרגיע אותך כמו רובי, אבל אל תבנה את זה.

יעקב ליצמן: מנכ"ל משרד הפנים דיבר בטעם.

יעקב ליצמן: חשבו על כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: יכול להיות שעוד נתווכח איתו, אחרי שנקבל את הרשימה.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: הבנתי.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: מבחינת עלויות של עיריות, יש הוצאות ישירות: שמירות, עובדים.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: הוצאות עקיפות, שהן לא קטנות.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: למשל מרכז ספורט שהעירייה מפעילה והפסידה 300 אלף שקל בחודש מכיוון שלא הפעילה אותו.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: הנקודה האחרונה, בית חולים בקריות.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: המרחק הוא לפעמים בעוכרינו.

יעקב ליצמן: תוכן בית חולים כזה.

יעקב ליצמן: זה יהיה כמו עם בית החולים באשדוד.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: הערה גם בנושא בתי העלמין.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: אנשי בתי העלמין סירבו לקבור אנשים כי הם לא ממוגנים.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: זאת נקודה למחשבה מה עושים בנקודה הזאת.

רפי ורטהיים, ראש עירית קרית ביאליק: תודה רבה.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: צהרים טובים.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: אדוני היושב ראש, קהל נכבד.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: תודה מקרב לב על זה שהגעתם לצפון ולחיפה.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: זאת נקודת זכות לועדה הזאת שעושה עבודת קודש למען כל עם ישראל.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: אני מצדיק את יונה יהב ותומך בבקשתו, משום שעיר הכרמל גם שייכת לחיפה.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: אנחנו מקבלים את כל שירותי הבריאות בחיפה.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: אין לנו בית חולים ואין לנו אפילו מרפאה מקצועית אחת בישוב.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: המרחק בין דליית אל-כרמל לבית החולים הראשון הוא מעל 20 ק"מ.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: אדוני היושב ראש, בעיר הכרמל יש אמבולנס שתרמתי מכספי לפני שהתמניתי לראש העיר, לפני יותר מ-3 שנים.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: אין לי תחנת מד"א.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: אני מתחנן שהעיר הזאת תהיה עיר לתפארת מדינת ישראל.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: אין לי שום שירותי בריאות שראויים להערכה ולכבוד.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: לכן דעתי על משרד הבריאות היא לא שונה מהדעה שאתה מכיר על משרד האוצר והפנים.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: דבר אחרון שאני רוצה לבקש.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: הבטחת לי שתביא את הוועדה המכובדת הזאת לעיר הכרמל.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: אני לא רוצה להיות גאה בחיילים שלי רק במלחמות, אלא שהממשלה תיתן גם לדרוזים כי אנחנו כל עם ישראל.

ד"ר אכרם חסון, ראש עירית דלית אל-כרמל-עוספייה: תודה רבה.

יעקב ליצמן: קיבלתי אישור מיושבת ראש הכנסת לקיים ישיבות ועדה כל ימי חמישי במקום אחר.

יעקב ליצמן: בלי נדר נעשה את זה.

יעקב ליצמן: תופתע לשמוע שגם אנחנו נקיים מה שדיברנו.

יעקב ליצמן: אבי, מה עם מד"א בעיר הכרמל?

אבי ישראלי: בישיבה הבאה תהיה תשובה.

יעקב ליצמן: אבי, אני רוצה להזכיר לך שבחודש הבא זה חודש התשובה.

יעקב ליצמן: מגיע לעיר כזאת מד"א.

יעקב ליצמן: אם אתה רוצה אנחנו מוכנים להתערב בזה.

יעקב ליצמן: תודה רבה לכולכם.

יעקב ליצמן: אנחנו נתחיל בסיור.

יעקב ליצמן: פגישה עם עו"ד רחל בן ארי מלשכת עורכי הדין, מחוז חיפה

רחל בן ארי: אני יו"ר ועד מחוז חיפה של לשכת עורכי הדין.

רחל בן ארי: בנוסף, אני אחת המייצגות של לשכת עורכי הדין בבג"ץ שהוגש נגד התקנות הראשונות.

יעקב ליצמן: יש לנו קושי לדבר איתך כי אנחנו הצד המשיב.

רחל בן ארי: ההתייחסות שלי תהיה ציבורית, אבל הדברים צריכים להיאמר.

רחל בן ארי: הייתי בישיבה האחרונה של ועדת הכספים, בשבוע שעבר, והנושא היה הלוואות.

רחל בן ארי: שמעתי את הדעות שנשמעו שם וגם קראתי את הפרוטוקול של הדיון הקודם מה-31.7 ששם אישרתם את אותן התקנות.

רחל בן ארי: אני אומרת את זה מכיוון שבמישור העקרוני והערכי נדמה לי שאין על מה לדבר, מכיוון ששמעתי את מה שהחברים אמרו ואני לא רואה חילוקי דעות מבחינת העיוותים שיש בתקנות.

רחל בן ארי: אני גם מבינה שההחלטה לאשר היתה בנקודת לחץ של הזמן ושל הזמנים והיתה הרגשה של או זה או שום דבר בוודאי עדיף שיהיה משהו.

רחל בן ארי: אבל הגישה היתה עם פנים לעתיד, שממילא מדובר רק על יולי ומדובר על הסדר זמני ושנשוב לדבר על הדברים באוגוסט.

רחל בן ארי: הנה אנחנו ב-20 לאוגוסט וזה הזמן ולכן ואני מבקשת להשלים את הדברים.

רחל בן ארי: אני מניחה שרובכם יודעים, ישנו מו"מ מאוד מתקדם לגבי אוגוסט.

רחל בן ארי: אנחנו לא צד ישיר בו אבל יש לי טיוטה מה-16 לחודש, שהיא טיוטה הרבה יותר טובה.

רחל בן ארי: למעשה לקחו את ההערות שלכם, לפי מה שראיתי בפרוטוקול, כולל הערות אחרות שנאמרו, ונימוקים שנאמרו בבג"ץ והתייחסו לכל אחת מההערות.

יעקב ליצמן: מה את רוצה מאיתנו?

רחל בן ארי: אני מדברת על טיוטה להצעה, שאני לא יודעת באיזה שלב היא נמצאת, והיא בוודאי לא מעשה עשוי.

רחל בן ארי: מאחר וזה במוקדם או במאוחר זה יגיע אליכם ואתם הפונקציה שצריכה לאשר, יש שם שני דברים עקרוניים שמצריכים להתייחסות.

ראובן ריבלין: מי הצדדים לנייר הזה?

רחל בן ארי: עד כמה שאני יודעת, זה שוב פעם אותה נבחרת.

רחל בן ארי: כלומר, קובי הבר, שרגא ברוש ועיני.

רחל בן ארי: אנחנו כאילו בתוך להב.

יעקב ליצמן: האם זה קשור לבעיה של אוריאל לין ושרגא ברוש?

רחל בן ארי: לא, אני לא בעסק הזה.

יעקב ליצמן: שאלתי, האם אנחנו אנחנו רוצים את המאבק הזה?

יעקב ליצמן: לדעתי כן.

ראובן ריבלין: באופן מהותי, בוודאי.

רחל בן ארי: מהותית זה בתוך זה מכיוון שהאינטרסים הם לא זהים לחלוטין.

חיים אורון: מה בעייתי בטיוטה הזאת?

רחל בן ארי: בטיוטה הזאת ישנם שני דברים בעייתיים.

רחל בן ארי: האחת המרכזית, שהיא חלה רק על אוגוסט והיא לא מכילה את עצמה רטרואקטיבית ליולי.

רחל בן ארי: זה נראה לי דבר טריוויאלי.

ראובן ריבלין: לזה אל תדאגי.

ראובן ריבלין: סיכמנו, על פי הודעת יו"ר הוועדה, שכל מה שיחול על אוגוסט יחול רטרואקטיבי על יולי.

זאב אלקין: ככה סיכמנו?

זאב אלקין: אני זוכר משהו אחר.

זאב אלקין: אני מאוד אשמח אם זה מה שסיכמנו, אבל זה לא מה שסיכמנו.

יעקב ליצמן: על 3 דיברנו שכן, נכון?

זאב אלקין: בדיוק.

ראובן ריבלין: על כל פנים אורון ואני הצבענו באותה עת בעד, משום שאמרו שאם זה ימשיך זה יהיו רטרואקטיבי.

זאב אלקין: האוצר הסכים רק על 3 עובדים.

זאב אלקין: אני מאוד אשמח אם מה שאתה רוצה יתקיים.

ראובן ריבלין: נדמה לי שזה לא יעמוד במבחן בג"ץ.

יעקב ליצמן: רובי, יתכן שנעלה את זה שוב לדיון.

חיים אורון: אני חושב שהתמונה היא טיפה לא כמו שרובי אמר.

חיים אורון: אמרנו למצוא שאנחנו יורדים מכל מיני נושאים כי רוצים לפתור את יולי, אבל אנחנו שומרים את הזכות שכל נושא שיעמוד על הפרק - - -

יעקב ליצמן: אבל הבטחה לא היתה.

רחל בן ארי: מה שאתם אומרים עכשיו זה בדיוק מה שיוצא מהפרוטוקול, אבל זה ברור בהיגיון, שאם אתם אומרים שבאותה שעה שהיה לחץ זה מה שידענו להביא.

רחל בן ארי: עכשיו, מששמענו את זה ואת זה ואת זה, ואנחנו חושבים שזאת הצעה טובה לאוגוסט, אז למה אנחנו לא מחילים אותה אחורה?

רחל בן ארי: זה נראה לי באמת טריוויאלי שצריך להחיל את זה על אוגוסט.

ראובן ריבלין: נדמה לי שיש לך קייס.

רחל בן ארי: אני מעדיפה לא לנצח במשפטים, אני מעדיפה לשכנע בצורה עניינית.

יעקב ליצמן: אגב, לא קיבלתם פידבק מהממשלה לגבי התשובה לבג"ץ, אם היא משנה דברים?

רחל בן ארי: המדינה היתה צריכה להגיש חומרים נוספים.

רחל בן ארי: היא ביקשה ארכה בטענה היחידה שיש מו"מ לגבי אוגוסט.

רחל בן ארי: בתשובה שלי אמרתי שהבג"ץ הוא על תקנות יולי ומה הקשר למו"מ לאוגוסט?

רחל בן ארי: אדרבא, רציתי שהתשובה תהיה: "שאם נשנה את זה, אז ממילא זה יחול".

ראובן ריבלין: כן אמרנו, לא אמרנו, תהיה להם בקשה קשה מאוד.

רחל בן ארי: נכון.

רחל בן ארי: הנקודה השניה: יש את מסלול השכר.

רחל בן ארי: יש מסלול נוסף בגין ירידת תפוקה.

רחל בן ארי: שם זה ויכוח על מספרים.

רחל בן ארי: הם אומרים: שאם תראו הפרש בין המחזור הממוצע של 3 חודשים אחרונים למחזור אוגוסט, ניתן לכם 30 אחוז מהמחזור".

רחל בן ארי: אנחנו אומרים למה 30%?

רחל בן ארי: אם יש הפרש, אז זה הנזק.

רחל בן ארי: אם יש הכרה שיש נזק – עכשיו זה ויכוח על מספרים.

יצחק וקנין: לא יתנו לך מאה אחוז.

רחל בן ארי: אני לא מבקשת 100% אחוז.

רחל בן ארי: כשמדברים על מחזור, אם אין תפוקה באמת אין את חלק מההוצאות.

רחל בן ארי: זה לא צריך להיות 100% אבל לא 30%.

יעקב ליצמן: ברשותך, אני רוצה לסכם ולומר לך איך אני רואה את הדברים.

יעקב ליצמן: אני מבין כרגע שכולם בשלב של הגשת התשובות לבג"ץ.

יעקב ליצמן: חכו עד שתשמעו מה שהם אומרים ואז תדברו איתנו.

יעקב ליצמן: קשה לי להגיד שאנחנו הולכים להתערב, כי יש תהליך של בגץ.

זאב אלקין: אנחנו חלק מהבג"ץ, אנחנו נתבעים.

זאב אלקין: אגב, הבטחתם לנו את הנייר.

יעקב ליצמן: אתה יכול לפנות אליה ישירות.

יעקב ליצמן: נורית אלשטיין לקחה מישהי מיוחדת.

סמדר אלחנני: רוקסנה אחראית על הבג"ץ.

זאב אלקין: אני מזכיר ליו"ר שבאותה ישיבה הובטח לנו שנקבל כולנו את הנוסח.

יעקב ליצמן: תבקש מרוקסנה את התשובה והיא חייבת לתת לך.

ראובן ריבלין: ה-30% אחוז זה עניין ארצי.

ראובן ריבלין: לא יתכן שאחרים יקבלו 70% אחוז ואתם תקבלו 30%.