ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 61, 2006-08-20 11:00

משה כחלון: אני מבקש לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

משה כחלון: על סדר היום הצעת חוק הבזק (תיקון מס' 13) (תיקון – המשך שידורי חדשות מקומיות ותוכניות מקומיות), התשס"ו-2006.

משה כחלון: ב-19 ביולי 2006 אושרה הצעת החוק הזו בקריאה טרומית במליאה והיום הגיעה לכאן לדיון בהכנתה לקריאה ראשונה.

משה כחלון: החלטנו לקיים את הדיון היום בשל חשש שעלולה להיות פגיעה בחדשות המקומיות.

משה כחלון: את התהליך זירז המצב הביטחוני בצפון.

משה כחלון: סברנו שחשוב המשך שידור החדשות המקומיות שנותנות שירות לאזורים בהם משדרים, לכן קבענו את מועד הדיון היום.

משה כחלון: אני מבקש לברך על הסיכומים, שהייתי מודע להם אך לא נטלתי בהם חלק, אבל כל הסכמה תמיד מבורכת.

משה כחלון: אינני יודע ידו של מי היתה על העליונה ושל מי על התחתונה, אין זה עניינה של הוועדה.

משה כחלון: חשוב שיש סיכום.

משה כחלון: אני מבקש מהמציע, חבר הכנסת סער, להציג את הצעת החוק ובהמשך נשמע כמובן את כל הנוגעים בדבר.

גדעון סער: תודה אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: אני רוצה להודות לך על שכינסת את הוועדה בפגרה לדיון בהצעת החוק.

גדעון סער: אפתח בכמה מילים על מה שתיארת בתחילת דבריך.

גדעון סער: הרקע היה, בין היתר, המשבר שאיים בחודש האחרון על המשך שידור החדשות המקומיות בשל הסכסוך בין HOT ובין JCS.

גדעון סער: אני שמח שזה נפתר.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להדגיש שזה נפתר לאחר שהודעת על כינוס הישיבה הזאת.

גדעון סער: אני מציין את סמיכות הזמנים מבחינה כרונולוגית.

גדעון סער: אני רוצה לברך את השר ואת מועצת הכבלים והלוויין שהתערבו, זה חשוב.

גדעון סער: כאשר הצעת החוק הזאת נדונה במליאה בדיון בקריאה הטרומית אמרתי: "יש חשש ממשי שאם לא נתחיל היום להתקדם בתהליך הזה נהיה במצב שלא יהיו חדשות מקומיות, וכבר במהלך הפגרה יהיה דילול של העבודה, ואולי גם של מצבת העובדים באותן חברות".

גדעון סער: אני רוצה לציין את זה כי היתה גם כאן סמיכות כרונולוגית ואכן בפגרה התעורר אותו חשש, שהוסר בינתיים, לפחות באופן זמני, אבל כדאי שנדע שלמכתבי הפיטורים שנשלחו יש כבר השפעה.

גדעון סער: כאשר עובד מקבל מכתב פיטורים ממקום העבודה שלו – יש לכך השפעה עליו, הוא כבר נמצא בהלך-רוח אחר.

גדעון סער: לכן אני מציע, וגם מבקש, מכל הגורמים הנוגעים בדבר לגלות אחריות כדי למנוע מקרים דומים.

גדעון סער: העיקרון עליו התאחדו כל חברי הכנסת בהחלטה שהתקבלה פה אחד במליאה הוא המשך הפקת החדשות המקומיות והתוכניות המקומיות ושידורן גם לאחר המועד הנקוב היום בחוק, דהיינו סוף דצמבר 2006.

גדעון סער: הכוונה להמשך שידור החדשות המקומיות בהיקף משמעותי, היקף דומה לקיים היום.

גדעון סער: יתכן שינוי כזה או אחר, אבל העיקרון הוא מתן מענה לצורך של שידור חדשות שעוסקות בנושאים מקומיים, בנושאים חברתיים ופריפריאליים שלא יכולים לבוא לביטוי, מטבע הדברים, בתקשורת הארצית.

גדעון סער: במדינה שלנו יש בעיות רבות מאוד, בעיות קיומיות ואחרות.

גדעון סער: הנושאים המעסיקים את התושבים ברמה המקומית וברמה האזורית לא יכולים להגיע לתקשורת הארצית.

גדעון סער: שידור חדשות מקומיות הוא לא פטנט שקיים רק בארץ, אלא קיים במדינות מערביות אחרות ויש לו מקום במפת השידור.

גדעון סער: אני עומד על חשיבות שידור החדשות המקומיות.

גדעון סער: אתן דוגמה ממקום מגוריי, שבוודאי לא חשוב יותר ממקום אחר.

גדעון סער: למשל מאבק התושבים בשכונת יפו ד' נגד הרס הגן היחידי במקום (גינת הלר), או המאבק נגד הריסת בריכת גורדון, או נגד הקמת חניון בכיכר רבין.

גדעון סער: אפשר לתת הרבה מאוד דוגמאות.

גדעון סער: נושאים אלה לא יכולים להגיע לחדשות הארציות, אבל משפיעים על איכות החיים של התושבים לא פחות משאלות גדולות שמהדורות החדשות הארציות עוסקות בהם מדי יום.

גדעון סער: הצעת החוק במקור נבעה מכך שלא ניתן מענה על-ידי הממשלה או על-ידי משרד התקשורת ליום שאחרי דצמבר 2006.

גדעון סער: אין ספק שכל שרי הממשלה, ובכלל זה שר התקשורת, מדברים על חשיבות החדשות המקומיות, אבל עליי לציין שעד הגשת הצעת החוק הזאת, שהונחה על שולחן הכנסת ב-26 ביוני 2006, ועד ההצבעה עליה במליאת הכנסת ב-19 ביולי 2006, ועד ליום זה, דהיינו 4 חודשים לפני תום ההסדר הנוכחי הקבוע בחוק, לא הואילה הממשלה לעשות שום דבר משמעותי, שום דבר בכלל, לפחות על-פי הידוע לי, כדי להתמודד עם מה שיקרה ב-1 בינואר 2007, דהיינו להציג הסדר רגולטורי התואם את המציאות בשוק התקשורת.

גדעון סער: לא רק שלא הונחה על שולחן הבית הזה הצעת חוק, למיטב ידיעתי אין גם טיוטת חוק או תזכיר חוק, עד ליום זה לא נעשה שום דבר המוכר לנו מהליכי החקיקה הממשלתית.

גדעון סער: אני סבור שבאופן רגיל חברי הכנסת לא צריכים להיות רגולטורים ולהציע הסדרים לגבי השידורים.

גדעון סער: משרד התקשורת ביחד עם הגורם המקצועי, גורם מצוין, מועצת הכבלים והלוויין, אמורים להציע ואנחנו יכולים לדון בפרטים, לאשר או לדחות או לאשר תוך כדי שינויים.

גדעון סער: זה מצב הדברים הרגיל והנורמלי, שהייתי מעוניין מאוד, ונדמה לי שהכנסת כולה מעוניינת שיהיה גם במקרה הזה.

גדעון סער: על כן הגעתי לכלל הבנה עם הקואליציה, עוד לפני ההצבעה בקריאה הטרומית, בהנחה שעד תום הפגרה, דהיינו אמצע אוקטובר 2006, תונח הצעת חוק ממשלתית להסדרת החדשות המקומיות בעתיד, החוק הזה יהיה פלטפורמה להארכת המצב הקיים ב-3 חודשים בלבד, דהיינו עד סוף מרץ 2007, פחות או יותר תום מושב החורף של הכנסת, כדי שאפשר יהיה לחוקק בצורה יסודית, רצינית ועניינית, בלי חיפזון, כפי שצריך.

גדעון סער: יתכן כמובן שהחקיקה תסתיים קודם לכן ואז לא נצטרך את מלוא תקופת ההארכה, אבל זה היה הרעיון.

גדעון סער: אם המחדל הממשלתי יימשך ולא תוגש הצעת חוק ממשלתית אז הצעת החוק הפרטית תצטרך להיות בסיס להסדר חדש, לא בהכרח על-פי הנוסח הקיים היום, אבל על-פי העיקרון הקיים, דהיינו המשך רציף של שידורי החדשות המקומיות גם בינואר 2007.

גדעון סער: יש אלטרנטיבות שונות – אפשר לראות בחדשות המקומיות חלק מהשידור הציבורי; אפשר להמשיך במצב הקיים; או להמשיך במצב הקיים תוך הכנסת שחקנים חדשים בשוק התקשורת לחובה דומה של שידור החדשות המקומיות, עם או בלי הפחתה של תמלוגים.

גדעון סער: אנחנו מכירים את המצב בשוק התקשורת היום.

גדעון סער: על הנייר יש הרבה מאוד אפשרויות.

גדעון סער: אני רוצה לומר מה איננה אפשרות, ושלאף אחד לא תהיה אשליה, כדי שלא יוצע דבר שאנחנו נוריד מן השולחן.

גדעון סער: מתן מענה ב-2.5 שקלים בערוץ הקהילתי, ערוץ 25 – זה לא יהיה.

גדעון סער: אם מישהו חושב על פתרון כזה – לא יהיה פתרון כזה.

גדעון סער: כל אחת מן האפשרויות האחרות, אני אומר מלכתחילה, מקובלת עליי.

גדעון סער: גם אם הממשלה לא תבצע את חובתה אתייעץ עם הגורם המקצועי – מועצת הכבלים והלוויין.

גדעון סער: אני מעדיף שההצעה שתובא לכנסת תהיה לדעת הרגולטור הטובה ביותר בהתחשב בשוק התקשורת כיום ובמצב השחקנים, בכפוף לאינטרס הציבורי שציינתי, להמשך קיום החדשות המקומיות.

גדעון סער: כפי שאמרתי, אני מצפה לשמוע היום האם לממשלה יש עמדה, האם מתגבשת דעה על ההסדר החדש שיוצע למחוקק להמשך שידור החדשות המקומיות.

גדעון סער: יהיו לנו שתי חלופות להתקדמות.

גדעון סער: אני לא מצפה, אדוני היושב-ראש, להצביע היום על הצעת החוק, אבל בהחלט במועד מאוחר יותר, באמצע אוקטובר לכל המאוחר נתכנס שוב.

גדעון סער: אם תהיה הצעת חוק ממשלתית – נוכל ללכת על האופציה המצומצמת של הארכת המצב הנוכחי בחודשים ספורים.

גדעון סער: אם לא תהיה הצעת חוק ממשלתית – ניאלץ להיכנס לנעלי הממשלה.

גדעון סער: דבר אחד אנו מחויבים לעשות, כי זה האינטרס הציבורי ועל כך יש קונצנזוס מוחלט בבית הזה – לוודא שחדשות מקומיות ישודרו גם בעתיד.

גדעון סער: אני מודה לך שוב שכינסת את הישיבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: שוחחתי עם השר במסדרון, בשיחה לא פורמלית, והוא אמר לי שהמשרד מכין הצעה.

משה כחלון: היום נציגיו יאמרו לנו היכן זה עומד.

נגה רובינשטיין: אני יכולה להסביר היכן הדברים עומדים מבחינת משרד התקשורת.

נגה רובינשטיין: אשמח אם אחר-כך יושב-ראש המועצה לשידורי כבלים ולוויין יאמר אף הוא את דבריו.

נגה רובינשטיין: שר התקשורת מכיר בחשיבות הנושא, כפי שאמר חבר הכנסת סער, אבל סבור שיש למצוא מתכונת שונה להסדרת השידורים מזו שנהגה עד היום.

נגה רובינשטיין: הדבר עלה גם בדיונים במועצת הכבלים, טרם החלטת המיזוג, בעקבות פנייה של חברות הכבלים בעניין החדשות המקומיות, אז דווח על העלויות הכבדות למדי שמוטלות על החברות.

נגה רובינשטיין: החדשות המקומיות הן כנראה סוג של כשל שוק – מקום שהשוק לא הסדיר עצמו לבד וקיים אינטרס ציבורי או חברתי או אחר שהשולחן הזה, או הממשלה, או שר התקשורת סבורים שצריך להסדירו.

נגה רובינשטיין: כאשר מטילים עלויות על גורם פרטי עולה השאלה על מי הכי נכון להטיל את העלויות הללו ואיך זה צריך להתבצע.

נגה רובינשטיין: יש קושי לא קטן לבוא אל חברות פרטיות ולהגיד שעליהן לשאת בנטל הזה רק מכיוון שבמקרה השידורים היו בחברות הכבלים בשל התגלגלות היסטורית מסוימת – בשל המקום מהן באו, החלוקה לזכיונות, החלוקה האזורית, המתכונת הראשונה של חוק הבזק שהפך להיות חוק התקשורת.

נגה רובינשטיין: לכן מבחינתנו הפתרון מורכב ודורש התייחסות לא רק של משרד התקשורת אלא גם של משרדי ממשלה נוספים.

אתי בנדלר: אילו משרדי ממשלה נוספים רלוונטיים לנושא הזה?

נגה רובינשטיין: יש למשל שידור ציבורי, זה נוגע גם למשרד האוצר.

נגה רובינשטיין: יש משרדי ממשלה רלוונטיים נוספים.

אתי בנדלר: במילים אחרות: האוצר, והאוצר, והאוצר.

נגה רובינשטיין: לא רק משרד האוצר, אבל גם הוא.

נגה רובינשטיין: אין לנו כרגע הצעת חוק או טיוטה להצעת חוק.

משה כחלון: לא התחלתם אפילו?

נגה רובינשטיין: התחלנו, קיימנו דיונים פנימיים.

נגה רובינשטיין: נמשיך לדון בזה.

גדעון סער: מה המודל שאתם רואים לנגד עיניכם?

נגה רובינשטיין: אנו לא בשלים להציג כרגע מודל.

נגה רובינשטיין: היו דיונים בתוך המשרד, עלו חלופות שונות, אבל צריך לבחון אותן.

נגה רובינשטיין: אנחנו לא יכולים עדיין להציג חלופה.

גדעון סער: באיזה שלב תוכלו להציג חלופה?

נגה רובינשטיין: עמדת השר, שצריך להמתין עד אמצע חודש אוקטובר.

נגה רובינשטיין: אנחנו נבוא באמצע חודש אוקטובר עם פתרון כלשהו.

נגה רובינשטיין: אני לא יודעת אם בדרך של הצעת תיקון חוק או בדרך אחרת, אבל באמצע אוקטובר נבוא עם סוג מסוים של פתרון.

נגה רובינשטיין: לכן אנחנו מבקשים שכרגע הנושא לא יקודם.

משה כחלון: הצעת החוק אולי לא תגיע להצבעה, אבל מה שאנחנו עושים כאן, הדיון הזה הוא כבר קידום הנושא.

משה כחלון: יש כוונה לקדם את הנושא.

משה כחלון: אין כוונה להצביע כעת.

משה כחלון: אנחנו מתכוונים לשתף פעולה עם הממשלה, אבל לא מוכנים לאפשר למישהו להרדים אותו או להדוף את הצעת החוק שיש עליה הסכמה.

נגה רובינשטיין: אין כוונה להרדים, אלא בעוד חודש וחצי לבוא עם סוג של תשובה.

יורם מוקדי: כבר מספר פעמים דנו עם שר התקשורת על חלופות שעלו בעקבות דיונים במועצה.

יורם מוקדי: שאלת המוצא היא איך להמשיך בשידור החדשות המקומיות מבלי להטיל נטל כבד על חברות הכבלים.

יורם מוקדי: הלוואי והיינו בימים אחרים, שאפשר היה להגיד: שיספגו גם את זה, אבל הוועדה הזאת ידעה לאורך השנים האחרונות הרבה מאוד דיונים של גופים משדרים במצוקה שבאו לבקש הקלות.

יורם מוקדי: במקרה של הכבלים המצב הפוך, הם הגורם שנמצא ללא ספק במצוקה הגדולה יותר מבחינה פיננסית.

יורם מוקדי: רק לסבר את האוזן, יש להם חוב של כ-5 מיליארד שקל לבנקים והפסד שנתי, כמעט בכל שנה בשנים האחרונות, של 500 מיליון שקל, ויחד עם זאת לא באו לוועדת הכלכלה לקבל הקלות.

יורם מוקדי: לא רק זו, גם מול הרגולטור, בתקופה מאוד לא פשוטה, הם עומדים במחויבויות שלהם.

יורם מוקדי: לכן ברור לגמרי שאם הנטל ייפול רק עליהם הוא יבוא על חשבון דברים אחרים.

משה כחלון: המציע דיבר על חלופות.

יורם מוקדי: אני מברך את המציע שדיבר על חלופות.

יורם מוקדי: אני רק מדגיש את זה.

יורם מוקדי: אין יש מאין במערכות הללו ואם מטילים נטל, זה יירד מהפקות של תוכניות ילדים או דרמה, או יירד בשירות לצרכן, במערכות שלא יכולות לשאת את הנטל.

יורם מוקדי: לכן צודק לגמרי חבר הכנסת סער שצריך למצוא חלופות, וצודק לגמרי שר התקשורת שרוצה למצות עד תום את החלופות האפשריות, וחשוב שיהיו ריאליות, כי כבר היו מקרים שאנו כמועצה הצענו חלופות בנושאים שונים אך כל הגורמים הרלוונטיים אמרו בתורם: לא, לא, לא ומי שמשלם בסוף זה המנוי.

יורם מוקדי: לכן אנו מקווים שכאן המצב יהיה שונה לגמרי.

יורם מוקדי: מבחינת לוח הזמנים, אנחנו בקצב טוב.

יורם מוקדי: אם תהיה הצעת חוק עם פתרון שנותן ארכה של 3 חודשים זה בהחלט יאפשר להמשיך בשידור המהדורות הללו עד שיוסדר פתרון כולל.

אבישי ברוורמן: קודם כול, אני מקווה שנבוא תוך חודש וחצי לידי החלטה.

אבישי ברוורמן: אני סבור שיש כאן קונצנזוס כללי על הצורך בחדשות המקומיות.

אבישי ברוורמן: חלקן טובות יותר, חלקן טובות פחות, אבל ברור לנו הצורך בחדשות לפריפריה.

אבישי ברוורמן: לגבי התשלומים – גם זה ברור, שלא מטילים את התשלום על הכבלים רק כי מבחינה היסטורית המטלה הוטלה על קבוצה מסוימת.

אבישי ברוורמן: היום התחרות גדולה יותר, ישנם כל הערוצים הציבוריים והאחרים ולכן אין נימוק הגיוני מדוע רק גוף אחד יישא בנטל.

אבישי ברוורמן: כפי שאמר יושב-ראש הוועדה, מכיוון שאנחנו מסתכלים על קריסת המערכות בישראל, שבדרך כלל יש הרבה דיבורים אבל הביצועים חסרים, לכן השאלה האם משרד התקשורת לוקח על עצמו להביא פתרון תוך חודש-חודש וחצי בו יגידו בצורה ברורה מי מממן, האם האוצר מממן מהקופה הציבורית או מטילים את זה על 4-5 חברות נבחרות, כולל הסקטור הציבורי, ואז אני בטוח שחבר הכנסת סער ישמח שזה יעבור כהחלטה ממשלתית.

אבישי ברוורמן: הוועדה הזאת מצפה, ואני מצפה – הכשל הבירוקרטי בישראל, הכשל התחיקתי-פוליטי זועק לשמים בכל התחומים.

אבישי ברוורמן: ניקח את זה בתור נושא קטן ושולי, לא כל-כך משמעותי לעומת קריסת המערכות בישראל, כדוגמה לכך שאפשר לעשות דברים אחרת.

אבישי ברוורמן: לכן אני מבקש, כמו היושב-ראש וכמו חבר הכנסת סער, שתוגש הצעה ממשלתית, עם גיבוי כספי, שלא מטילה את כל הנטל על חברה אחת וכפי שאמר היושב-ראש חשוב שתהיה אחריות למימון.

אבישי ברוורמן: כל מי שניהל גופים שונים בחייו יודע שברגע שאתה מקבל יעד אך לא יכול לעמוד בו בשל מחסור בתקציבים, תקצץ במקום אחר.

אבישי ברוורמן: לכן עלינו לדאוג שלא יקרה שהחדשות המקומיות תצלחנה אבל השירות ייפגע.

אבישי ברוורמן: חלה עכשיו חובה על ממשלת ישראל להביא תוצר.

אבישי ברוורמן: אני סבור שהלחץ כאן הוא של כולנו ביחד.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

יצחק זיו: קודם כול, אני שמח לשמוע שיש תמימות דעים שהחדשות המקומיות חייבות להמשיך.

יצחק זיו: אני מבין שיש על כך קונצנזוס, כך שמענו מכל הדוברים לפניי.

יצחק זיו: הייתי רוצה לשמוע גם מחברות הכבלים והלוויין איך הן רואות את הנושא הכספי.

יצחק זיו: אין ספק שמשרד התקשורת צריך לתת תשובה, אבל אני מבקש לשמוע מהם את דעתם.

ישראל חסון: בבניית המודל אתם עובדים בשיתוף הפעולה עם משרד התקשורת?

יורם מוקדי: כן, בוודאי.

יורם מוקדי: מי שיכול לקדם את החקיקה זה רק משרד התקשורת.

יורם מוקדי: אנחנו מציעים מודל לשר והוא יצטרך לקדם את החקיקה.

ישראל חסון: המודל שאתה מציע הוא בהידברות עם כל השחקנים?

יורם מוקדי: כן, אבל קודם כול עלינו לאתר את מקורות המימון, לבחון מה ריאלי ומה לא, כי לא נזרוק חלופות שבסוף לא יתממשו.

נגה רובינשטיין: שום מודל לא יעבוד רק מול חברת הכבלים.

משה כחלון: אולי מר ערן ניצן יגיד לנו כמה הם תורמים.

משה כחלון: חבר הכנסת זיו שאל על תקצוב החדשות המקומיות.

ערן ניצן: היה כאן קונצנזוס על חשיבות החדשות המקומיות.

ערן ניצן: אני לא שותף לשאלת הקונצנזוס כי זה לא נושא כלכלי בלבד.

ערן ניצן: אני לא יודע להעריך מה החשיבות שלהן.

ערן ניצן: אני לא יודע אם הקביעה שהחדשות המקומיות חייבות להמשיך להתקיים אכן מוחלטת.

ערן ניצן: אם הממשלה תחליט לסייע בנושא הזה אני מבקש להציב תמרור אזהרה אחד.

ערן ניצן: לפני חודשיים תוקן בוועדה הזאת חוק רשות השידור ואז עסקנו בנושא מבנה השידורים והחלוקה בין הפקות מקומיות והפקות חיצוניות.

ערן ניצן: במהלך כל הדיון הקפדנו להישאר במסגרת הטכנית – איפה מבצעים את ההפקות, האם מחוץ לבית או בתוכו – והקפדנו להימנע מדיון בתכנים.

ערן ניצן: אנחנו לא רוצים שהממשלה תהיה מעורבת בתכנים ותקרא למנהל רשות השידור ותאמר לו שבלוח השידורים שלו תופיע תוכנית מסוג כזה או אחר.

ערן ניצן: זה לא עומד במגבלות של הפרדת הרשויות, שאני בטוח שהבית הזה רוצה בה גם.

ערן ניצן: אם נרצה לראות שהפלטפורמה הזאת עוברת לשידור הציבורי, יש כאן החלטה שהיא ניהולית.

ערן ניצן: צריך להשאיר את זה למנהל רשות השידור, והיחסים בין הוועדה ובין מנהל רשות השידור אולי יקבעו באיזה אופן רשות השידור ממלאת את היעד הזה.

משה כחלון: אני יכול לייצג אותו.

משה כחלון: הוא בוודאי יאמר: תן לי כסף ואני אעשה.

ערן ניצן: כשאני מדבר על אי התערבות בתכנים, אין הכוונה לקביעת לוח השידורים, אלא למימון שידורים.

ערן ניצן: אנחנו לא רוצים שהממשלה תממן שידורים.

ערן ניצן: זה מתחיל אולי בנושא כמו חדשות מקומיות ויכול להתגלגל לתסריטים פחות מוצדקים.

ערן ניצן: הייתי רוצה לראות שמתקיים דיאלוג עם רשות השידור, דיאלוג פתוח שלא קשור בהעברת כספים, ולראות את רשות השידור לוקחת על עצמה את הנטל הזה מתוך תפיסה שאנחנו מקדמים איתה תוכנית הבראה שאמורה להכניס את הרשות תוך פרק זמן לא ארוך לעידן נוח וקל יותר.

משה כחלון: אני יכול להבין שאתם מתנגדים להעביר את זה לרשות השידור?

ערן ניצן: אני מנסה להימנע משימוש במילה "מתנגדים".

ערן ניצן: מה שמשודר ברשות השידור לא קשור במשרד האוצר, ורצוי שכך יישאר.

משה כחלון: חבר הכנסת זיו, הבנת?

משה כחלון: המדינה לא מתכוונת לתת ולו שקל אחד.

יצחק זיו: כך שמעתי.

יצחק זיו: זה עוד לא אומר ...

אתי בנדלר: זה אומר, ועוד איך.

דוד קמיניץ: אני מנכ"ל חברות הכבלים (HOT).

דוד קמיניץ: אני רוצה להתחיל מההיסטוריה, להזכיר לכולם מאין נולדו החדשות המקומיות בעקבות החלטה שנתקבלה לפני 15 שנים.

דוד קמיניץ: באותה תקופה היו במדינת ישראל שני ערוצי שידור בלבד – ערוץ 1, ו-15 זכיינים אזוריים של הכבלים.

דוד קמיניץ: לפני 15 שנים לא היה רדיו אזורי, לא היה ערוץ 2, לא היה ערוץ 10, לא היה גם אינטרנט, והרציונל של חדשות מקומיות היה העברת מסרים לקהילה.

דוד קמיניץ: במשך 15 שנים נשאנו בעלות של החדשות המקומיות.

דוד קמיניץ: רק לסבר אוזניכם, מדובר על עלות של כ-30 מיליון שקל בשנה.

דוד קמיניץ: חברות הכבלים נשאו בעלות במשך 15 שנים לבדן, בלי שום הקלה בעקיפין או במישרין, וזה למרות שהציבור "הצביע ברגליים".

דוד קמיניץ: אם 35% מהלקוחות שלנו עברו לחברת הלוויין, כלומר 35% ויתרו על הפריבילגיה של חדשות מקומיות, ואנחנו המשכנו לשאת בעלות באותו היקף בדיוק.

אבישי ברוורמן: מה אחוז הצפייה בחדשות מקומיות?

אבישי ברוורמן: זה בוודאי משתנה לפי אזורים.

דוד קמיניץ: פחות מ-1%.

דוד קמיניץ: אבל אני נמנע מלהביע דעה אם צריך את החדשות המקומיות או לא צריך.

דוד קמיניץ: למרות ש-35% "הצביעו ברגליים" – לא רק שלא קיבלנו תמיכה, גם לא קיבלנו שום הקלה לגבי נפח השידורים, תוכן השידורים, שינוי כלשהו.

דוד קמיניץ: צריך לזכור דבר נוסף, אנחנו בסך הכול ערוץ להעברת כסף.

דוד קמיניץ: אין לנו שום השפעה על התכנים.

דוד קמיניץ: הבענו דעתנו בתקופת המלחמה על תכנים כאלה או אחרים שהופיעו בחדשות המקומיות.

דוד קמיניץ: כאשר באים לקבל דמי ירושה משלמים גם דמי קבורה.

דוד קמיניץ: אני מוציא כסף מהכיס וגם סופג אחר-כך מכות על התכנים, שאין לי יד בהם.

דוד קמיניץ: במשך 15 שנים נשאנו בנטל.

דוד קמיניץ: חברת הכבלים הפסידה ב-5 השנים האחרונות 10 מיליארד שקל, בין היתר בשל קריסה של אחת משלוש החברות לאחר שהבעלים נטשו אותה, עזבו אותה לאנחות.

דוד קמיניץ: לא השלמנו מיזוג.

דוד קמיניץ: אנחנו בניסיון לתהליך מיזוג מזה שלוש שנים.

דוד קמיניץ: אנחנו בעיצומו של הסדר מימון עם הבנקים וחייבים היום לבנקים למעלה מ-5 מיליארד שקל, פרט להיותם בעלי מניות בחברות הכבלים.

דוד קמיניץ: השנה נפסיד למעלה מ-500 מיליון שקל.

דוד קמיניץ: כלומר התעשייה נמצאת במצוקה קשה מאוד.

דוד קמיניץ: החברה במצוקה קשה מאוד.

דוד קמיניץ: היא נמצאת בניסיון להסדר מימון עם הבנקים כבר למעלה מ-6 חודשים.

דוד קמיניץ: זה 7 בנקים, שבכובע אחד הם בעלי מניות ובכובע שני לווים.

דוד קמיניץ: החברה למעלה משנה וחצי מתקשה לתפקד, לא משלמת לספקים בזמן, ללא יוצא מן הכלל.

דוד קמיניץ: אתם רואים את זה חדשות לבקרים.

דוד קמיניץ: זה לא שאנחנו קמים בבוקר ושואלים: עם מי לא רבנו היום?

דוד קמיניץ: הכול סביב הכסף.

דוד קמיניץ: אין לחברה יכולת לשלם, מתקשה לשלם לעובדים משכורות בסוף החודש.

דוד קמיניץ: חברת HOT מפרנסת קרוב ל-10,000 בתי-אב.

דוד קמיניץ: אנחנו רוצים להאמין שנגיע להסדר מימון עם הבנקים.

דוד קמיניץ: אגב, בדברי הפתיחה דובר על סכסוך.

דוד קמיניץ: הסכסוך שלנו עם JCS צץ על רקע כספי, והסתיים בשל פתרון כספי, לא מעבר לכך.

דוד קמיניץ: אמרתי ואני חוזר ואומר, גם אם יתעורר מחר סכסוך נוסף, אנחנו – כפי שאמר מר יורם מוקדי – עד היום למרות המצוקה עמדנו בכל המחויבויות שלנו – הפקות מקור, תגמולים – ללא יוצא מן הכלל ולא הורדנו מאיכות המוצר.

דוד קמיניץ: אם יש סכסוך כספי עם ספק כזה או אחר, אם היה לנו סכסוך כספי עם "וורנר" שנדון בבתי-המשפט, אז סיפקנו פתרון איכותי מספיק טוב, ואם מחר יהיה שוב סכסוך כספי עם JCS או אם הסכסוך לא היה מגיע לידי פתרון אני מודיע לכולם שב-1 בספטמבר היו חדשות מקומיות ברמה שלא נופלת מהרמה שלפני כן.

דוד קמיניץ: נוח היה לקחת את זה למקום אחר, להפוך את זה לוויכוח מהותי יותר.

דוד קמיניץ: צריך להבין שהחברה עוסקת גם בתחומים נוספים, שחשובים גם לנוכחים כאן בוועדה.

דוד קמיניץ: היום חברת HOT היא המתחרה היחידה של "בזק" בשירות טלפוניה פנים-ארצית.

דוד קמיניץ: אין ספק שככל שמעמיסים על החברה נטל בתחום הטלוויזיה הרב-ערוצית, מעבר לכך שיש לנו מתחרה שלא קל לנו אתו – אני מדבר על קבוצת "בזק", ובוודאי נוח לקבוצת "בזק" שנשקיע הרבה כסף בטלוויזיה הרב-ערוצית ולא יהיו לנו אמצעים להשקיע בתחרות בטלפוניה – אין ספק שכל נטל נוסף שמטילים על חברות הכבלים מקשה עליהן לפתח תחומים אחרים.

יצחק זיו: האם רק חברות הכבלים משדרות חדשות מקומיות או גם הלוויין?

דוד קמיניץ: רק חברות הכבלים.

יצחק זיו: לדעתי הנטל חייב להתחלק.

דוד קמיניץ: כפי שאמרתי, 35% מהלקוחות שלנו עברו ללוויין.

דוד קמיניץ: אפשר לפרש של-35% מהאנשים לא היו חשובות החדשות המקומיות.

דוד קמיניץ: אני לא אומר את זה, אבל אני אומר מאידך, למרות ש-35% מקהל המטרה שלנו ירד המשכנו לשאת בנטל באותו היקף, ולא קיבלנו שום הקלה.

דוד קמיניץ: לסיכום, המסר שלי שלא נוכל להמשיך לשאת בנטל הזה.

דוד קמיניץ: חברת HOT נלחמת על חייה, וזו לא קלישאה.

דוד קמיניץ: היא תצטרך לעשות צעדי התייעלות, ועושה צעדי התייעלות, ואין לה עדיין הסדר מימון עם הבנקים.

דוד קמיניץ: בכל המשא ומתן שלנו עם הבנקים לא התייחסנו בכלל לאפשרות שתהיה לנו מחויבות אחרי 31 בדצמבר 2006 לשאת בעלות של החדשות המקומיות.

דוד קמיניץ: כפי שאמרתי, אינני יודע מתי נסיים את המשא ומתן עם הבנקים.

דוד קמיניץ: לכן יותר מאשר נכון שחברה שבמשך 15 שנים סחבה את העלות הזאת במאה אחוז, מגיע לה 15 שנים פטור, קצת לדאוג לעובדים שלה ולפתח את התעשייה.

דוד קמיניץ: הדבר הכי גרוע שיקרה לחברות הכבלים, שיתר בעלי המניות, השלושה שנשארו ועדיין מכניסים יד לכיס ומזרימים כסף, יעשו את מה שדסק"ש עשו בזמנו ויחליטו לנטוש את הספינה.

דוד קמיניץ: אז נצטרך לבוא לכאן ולדון האם אנחנו רוצים להתחרות עם "בזק" או לא רוצים ואיך אנחנו דואגים לפרנסת 10,000 בתי-אב.

שמואל שם-טוב: אני מנכ"ל חברת החדשות HOT וגם מנהל ב-JCS.

שמואל שם-טוב: אחרי הסכסוך שהיה לנו עם HOT בנושא הכספי, כפי שמנכ"ל HOT ציין, אני חייב להגיד שלאורך כל השנים חדשות HOT אכן נשאו לבד בנטל הזה.

שמואל שם-טוב: לא אהבו את זה, אף פעם לא אהבו, אבל עד החודש האחרון לא היו כל בעיות, העניינים זרמו כשורה.

שמואל שם-טוב: יש לי כמה הערות קצרות ואחר-כך אציג כיצד אני רואה את העתיד.

שמואל שם-טוב: על חברות התקשורת – ערוץ 1, ערוץ 2, ערוץ 10, הכבלים – חלות תמיד חובות רגולטוריות.

שמואל שם-טוב: זה היה ידוע תמיד.

שמואל שם-טוב: זה קיים בכל תחום.

שמואל שם-טוב: תמיד זה כרוך בעלויות כספיות.

שמואל שם-טוב: לא תמיד הם אוהבים את זה.

שמואל שם-טוב: כולל העובדה שגם חדשות ערוץ 2 וגם חדשות ערוץ 10 מחויבות על-פי חוק להוציא כסף על חדשות בסכומים קבועים וידועים, זאת ההוראה, מתוך שיקול שאולי לא היו עושים את זה כשלעצמם.

שמואל שם-טוב: יש חובה רגולטורית כי המדינה סברה שחשוב לשדר חדשות.

שמואל שם-טוב: מר קמיניץ ציין שאין לו שליטה על התכנים.

שמואל שם-טוב: זה נכון.

שמואל שם-טוב: התכנים בחברות החדשות כפופים כולם לאתיקה עיתונאית, לכללים עיתונאיים, ולמועצת הכבלים והלוויין שמפקחת על ביצוע התכנים.

שמואל שם-טוב: זה טבע החדשות, כך זה מתנהל, ולא צריך להתנהל אחרת.

שמואל שם-טוב: אני לא מתווכח – הנטל כבד.

שמואל שם-טוב: היו הקלות גם לחברות הכבלים על שידורי החדשות.

שמואל שם-טוב: עד לפני 4 שנים הוציאו על זה כ-10-11 מיליון דולר, אך בשנה האחרונה קיצצו מיליון דולר.

שמואל שם-טוב: היו תהליכים של הקלות.

שמואל שם-טוב: עדיין זה עול כבד, שחברות הכבלים במצבן אכן לא יכולות לשאת לבד.

שמואל שם-טוב: אני שומע את הטענה הזאת כל הזמן וסבור שהיא נכונה.

שמואל שם-טוב: לכן הפתרון חייב להיות שהחדשות יזכו למספר פלטפורמות ושהעלות תתחלק בין כל הפלטפורמות.

שמואל שם-טוב: אין שום מניעה שחברת חדשות אחת, לאו דווקא JCS אלא זו שתיבחר, תפיק חדשות אזוריות שירוצו על מספר פלטפורמות במקביל, וישלמו עליהן כסף במקביל.

שמואל שם-טוב: הנטל יהיה לא גדול, אלה סכומים לא נכבדים.

שמואל שם-טוב: יש לנו נתונים מצוינים על ההיענות לחדשות האזוריות.

שמואל שם-טוב: בעיקר בפריפריות, פחות בגוש דן.

אבישי ברוורמן: מה שיעור הצפייה בחדשות האזוריות באזור באר-שבע למשל?

שמואל שם-טוב: אין לי כאן נתונים.

שמואל שם-טוב: מדד הרייטינג שנמדד היום על החדשות האזוריות הוא בדיקה של 100 איש באזור, זו בדיקה לא מייצגת.

שמואל שם-טוב: לכן אנחנו עושים סקרים עצמיים.

שמואל שם-טוב: בסקר העצמי האחרון שערכנו בבאר-שבע מצאנו שכ-15-20 אחוזים מתושבי אזור באר-שבע צופים באופן קבוע בחדשות המקומיות.

שמואל שם-טוב: יש לנו סקרים כאלה בכל אזורי הפריפריה.

שמואל שם-טוב: אם תרצו, נציג את כולם.

שמואל שם-טוב: צודק מר קמיניץ, במונחים של ועדת המדרוג זה 1%, אבל במונחים של הכבלים זה יותר.

משה כחלון: לצערי במדינת ישראל חדשות ערוץ 2 וערוץ 10 הן חדשות מקומיות של אזור המרכז.

משה כחלון: מי ידע עלינו בצפון עד שנפלו עלינו קטיושות?

שמואל שם-טוב: לכן לדעתי זה צריך לרוץ במספר פלטפורמות במקביל.

שמואל שם-טוב: זה יגדיל את הצפייה, והנטל יתחלק, והכול כפוף למועצת הכבלים בצורה הגיונית וסבירה.

אבישי ברוורמן: העמדה של מר דוד קמיניץ ושל מר שמואל שם-טוב דומה.

שמואל שם-טוב: אנחנו לא אוחזים באותה עמדה, אבל אנחנו מבינים את הרעיון הכללי על השידור העתידי.

אתי בנדלר: כאשר אתה מדבר על מספר פלטפורמות, אתה יכול להיות יותר ספציפי?

שמואל שם-טוב: ערוץ 1, חברת הלוויין וחברות הכבלים צריכים לשדר חדשות אזוריות ולהתחלק בעלויות.

אתי בנדלר: אתה מציע את הלוויין ואת רשות השידור, ובכל מקרה לא מדבר על ערוצים מסחריים?

שמואל שם-טוב: אני לא מדבר על הערוצים המסחריים.

אבישי ברוורמן: למה לא?

שמואל שם-טוב: כי על הערוצים המסחריים מוטל נטל משלהם בחדשות הארציות.

שמואל שם-טוב: היתרון הגדול של חברות הכבלים, שהן יכולות לפצל שידור לאזורים.

שמואל שם-טוב: אצל אחרים זה מורכב בהרבה.

שמואל שם-טוב: אם ערוץ 1 יצטרך לשדר 5 מהדורות חדשות מקומיות יוכל לעשות כן רק בערוץ 33.

שמואל שם-טוב: לא יוכלו לשדר חדשות אזורית במשך שעתיים וחצי בערוץ 1.

נגה רובינשטיין: תמיד אפשר להקים קרן שתממן את השידור הזה במקום אחר.

גלעד ארדן: אפשר לשנות את המודל של ערוץ 2 אחרי שזכו במכרז, או למשל לאפשר לשדר פרסומות במקום אחר.

נגה רובינשטיין: הטענה הזאת נכונה גם לגבי הכבלים.

ישראל חסון: למה החלוקה בנטל המימון לא תכלול גם את הערוצים המסחריים?

ישראל חסון: למה זה ייפול על ערוץ 1 ולא על ערוץ 2 וערוץ 10?

ישראל חסון: אני מדבר על המימון, לא על הביצוע.

שמואל שם-טוב: על ערוץ 2 וערוץ 10 הוטלו מטלות משלהם.

מיכל רפאלי-כדורי: גם לנו יש 8% וגם לכבלים יש 8%.

מיכל רפאלי-כדורי: זה מסתכם במיליוני שקלים מדי שנה.

שמואל שם-טוב: בביצוע – לכל ערוץ broadcast יש בעיה כי לא יוכל לתת כל-כך הרבה זמן שידור לחדשות.

שמואל שם-טוב: כל מהדורה נמשכת 25 דקות, ומדובר על 6 מהדורות חדשות מקומיות.

שמואל שם-טוב: אין לי התנגדות לחלוקת נטל המימון.

ישראל חסון: הצעת הצעה לתפעול ומימון.

ישראל חסון: שים לרגע את התפעול בצד.

ישראל חסון: על-פי הצעתך, למה YES וערוץ 1 כן, וערוץ 2 וערוץ 10 לא?

שמואל שם-טוב: בעיקר על-פי ההערכה מה אפשרי ומה ריאלי.

דוד קמיניץ: אנחנו בדעה שכל ערוצי השידור, כולל ערוץ 2 וערוץ 10, צריכים לשאת בעלות התקציבית.

דוד קמיניץ: בחברת חדשות של ערוץ 2 ובחברת החדשות של ערוץ 10 משדרים לא מעט תכנים מקומיים.

דוד קמיניץ: אני לא מצפה שהם ישדרו חדשות מקומיות, אני יכול לשדר את זה דרך המערכות שלי, אבל יש להם לא מעט תכנים מקומיים והם יכולים לכסות חלק מעלות החדשות המקומיות.

דוד קמיניץ: לכן אין שום סיבה לתת להם פטור, על אף הפופוליזם ששמענו בחודש האחרון, שבעקבות המלחמה יש להם הפסדים צבורים.

דוד קמיניץ: בואו נשים את זה מול ה-10 מיליארד שלנו ונראה את הפרופורציה, כאשר הם זכו במכרז לפני שנה בדיוק וידעו לאן הם הולכים.

משה כחלון: חבר הכנסת סער רשם זאת לפניו.

אבישי ברוורמן: אם ניקח את כל גופי השידור – ערוץ 1, ערוץ 2, ערוץ 10, חברות הכבלים וחברת הלוויין – ונחלק ביניהם את 30 מיליון השקלים, ונעשה את זה אפילו במסגרת תרומה לקהילה, הייתי מחלק את זה בין 5-6 גופים, האמינו לי, יוכלו לעמוד בזה.

מיכל רפאלי-כדורי: אני סמנכ"לית רגולציה ב-YES.

מיכל רפאלי-כדורי: אני רוצה להגיד משהו כללי, ואחר-כך משהו ספציפי על חברת הלוויין.

מיכל רפאלי-כדורי: הייתי יושבת-ראש מועצת הכבלים כאשר קמו החדשות המקומיות, אכן לפני שערוץ 2 עלה לאוויר, לפני שהיה ערוץ 10, לפני שהיה אינטרנט, וגם המקומונים היו רק בתחילת הדרך.

מיכל רפאלי-כדורי: אני רוצה לגרד קצת בקונצנזוס ובכל זאת לכפור מעט בצורך שהוצג כאן.

מיכל רפאלי-כדורי: קרה דבר אחד בעולם – יש אינטרנט, יש אתרים של ערים, יש פורומים, יש אתרים של שכונות, יש פורומים של שכונות ושל תתי-שכונות.

מיכל רפאלי-כדורי: הביטוי של אנשים בקהילה המקומית חזק מאוד.

מיכל רפאלי-כדורי: הטלוויזיה אינה המדיה היחידה.

מיכל רפאלי-כדורי: גם את זה עלינו לקחת בחשבון היום כשמדברים על הצורך.

מיכל רפאלי-כדורי: זה צורך אחר.

מיכל רפאלי-כדורי: קרו דברים בעולם.

מיכל רפאלי-כדורי: לא נשארנו בשנת 1988 כאשר כתבו את זכיונות הכבלים.

מיכל רפאלי-כדורי: כשאתם אומרים שיש צורך אני רוצה לציין, כפי שאמר מר דוד קמיניץ 35% מהצופים עברו ללוויין.

מיכל רפאלי-כדורי: יש לנו נתונים על 6 השנים האחרונות.

מיכל רפאלי-כדורי: הנושא של חדשות מקומיות לא היה מעולם ולו קמצוץ של חסם מעבר.

מיכל רפאלי-כדורי: הנושא הזה לא עלה מעולם בשיחות עם הצרכנים.

מיכל רפאלי-כדורי: כאשר לקוח שלנו עובר אל חברות הכבלים או לקוח של חברות הכבלים עובר אלינו, או לקוח עוזב אותנו, מעולם לא עלה השיקול של החדשות המקומיות.

מיכל רפאלי-כדורי: לו היה עולה שיקול כזה היינו בוודאי קמים ואומרים: רגע, גם אנחנו צריכים את זה.

מיכל רפאלי-כדורי: מעבר לכך שטכנית יש לנו בעיה, בניגוד לכבלים אנחנו משדרים ארצית, ובכך אנחנו לא שונים מערוצים 22, 10 ו-11.

מיכל רפאלי-כדורי: אבל להגיד שזה צורך?

מיכל רפאלי-כדורי: אולי זה מטרה ראויה, ולגיטימי שהממשלה או הכנסת יחשבו שזה צורך ציבורי, אז צריך להקציב לכך כסף.

מיכל רפאלי-כדורי: אפשר להביא כסף מפרסומת מקומית.

מיכל רפאלי-כדורי: הרעיון לפרסום מקומי עלה בעבר פעמים רבות.

מיכל רפאלי-כדורי: אני מפרגנת לכבלים – תנו להם לשדר פרסומת מקומית כדי שיוכלו להמשיך לשדר חדשות מקומיות.

משה כחלון: שיטילו את זה עליכם.

משה כחלון: למה את לא רוצה שיתנו ל-YES אפשרות לשדר פרסומות?

מיכל רפאלי-כדורי: כי אנחנו משדרים ארצית.

משה כחלון: את עכשיו מטיפה לנו - - -

מיכל רפאלי-כדורי: אני לא מטיפה.

מיכל רפאלי-כדורי: ביקשתי להציג עוד פן אחד לאור הניסיון שלי.

משה כחלון: את אומרת שזה לא חשוב.

משה כחלון: את רוצה שהפנסיונרים בקריית שמונה יפתחו את האינטרנט ויראו מה קורה בצד השני של הרחוב?

מיכל רפאלי-כדורי: הפנסיונרים בקריית שמונה לא צופים בלוויין.

רוברט אילטוב: מה שהיא אומרת לא נכון.

רוברט אילטוב: העובדה שאנשים עברו מחברה אחת לשנייה, אין זה אומר שלא היו רוצים לצפות בחדשות מקומיות.

רוברט אילטוב: לחברת הלוויין יש כסף להכניס יותר ערוצים, לכן אנשים עוברים אליהם.

מיכל רפאלי-כדורי: יש לנו נתונים.

מיכל רפאלי-כדורי: אם זה אכן היה צורך בוודאי היינו נותנים שירות כזה.

מיכל רפאלי-כדורי: אבל זכות הממשלה לחשוב שמשהו מאוד חשוב ועליה למצוא לו מקורות מימון.

מיכל רפאלי-כדורי: פרסומת יכולה להיות אחד ממקורות המימון.

מיכל רפאלי-כדורי: ערוץ 33 הוא ערוץ ציבורי, אפשר לשדר את החדשות המקומיות שם.

משה כחלון: יכולתי להתאפק עד שאמרת שהאינטרנט מחליף את החדשות המקומיות.

מיכל רפאלי-כדורי: לא אמרתי שהוא מחליף, אלא שקרה משהו.

מיכל רפאלי-כדורי: צריך לראות גם את זה לנגד עינינו.

משה כחלון: הצרכנים העיקריים של החדשות המקומיות הם אנשים שפחות נגישים לאינטרנט.

משה כחלון: את יכולה להגיד שלדעתך לא צריך חדשות מקומיות, בסדר, אבל הכנסת התלכדה סביב העניין הזה בשל האוריינטציה החברתית של החדשות המקומיות.

משה כחלון: אני עד לכך שהחדשות המקומיות חשובות מאוד לאוכלוסיות מסוימות שפחות נגישות לאינטרנט.

ישראל חסון: אני מבקש שתציגו נתון נוסף.

ישראל חסון: כמה כסף ממשלת ישראל העבירה באמצעות "בזק" ל-YES כדי שתתקיים?

מיכל רפאלי-כדורי: כיום "בזק" היא חברה פרטית ללא מסוי.

ישראל חסון: אני שואל על מה שקורה היום.

מיכל רפאלי-כדורי: "בזק" נכנסה ללוויין על-פי אישור של הממשלה ובדחיפה של הממשלה.

נגה רובינשטיין: למדינה היה אינטרס להקמת מתחרה לחברות הכבלים.

נגה רובינשטיין: אם "בזק" לא היתה עושה את זה, אף חברה לא היתה עושה את זה.

מיכל רפאלי-כדורי: מה הקשר ל"בזק"?

מיכל רפאלי-כדורי: גם לא קשרתי לכך שלכבלים יש מישור וידיאו ולנו אין.

מיכל רפאלי-כדורי: בואו נקיים על זה דיון.

מיכל רפאלי-כדורי: מה זה קשור ל"בזק"?

רוברט אילטוב: נכון להיום חברת YES לא משדרת חדשות מקומיות בכלל ומרוויחה 30 מיליון שקל שמפסידה חברה אחרת ויש להם 30 מיליון שקל להשקיע בתחנות חדשות ולהתחרות טוב יותר מהמתחרה.

רוברט אילטוב: לכן אני סבור שהעול הזה צריך להתחלק בין שלושה גורמים לפחות.

רוברט אילטוב: לא צריך להטיל על שום גורם את כל העול.

רוברט אילטוב: נכון אמרו קודמיי שהעלות צריכה להתחלק בין כל החברות שמתחרות בשוק.

רוברט אילטוב: אולי צריך להקים קרן כלשהי שתשקיע את כל הכספים, בכל מיני שיטות שנחשוב עליהן כולנו ביחד, ולהריץ את החדשות המקומיות.

רוברט אילטוב: לא נכון להגיד שאנשים שעוברים ל-YES לא רוצים לראות חדשות מקומיות, בכלל לא נכון.

רוברט אילטוב: פשוט ל-YES יש היום הרבה יותר ערוצים, וערוצים מעניינים יותר, כי יש להם יותר כסף להשקיע בתוכן, עובדתית, זה הכול.

רוברט אילטוב: אני אישית עברתי ל-YES כי יש שם יותר תחנות.

מיכל רפאלי-כדורי: אני שמחה שאתה מרוצה מהמוצר שלנו.

דוד קמיניץ: אני מבקש להבהיר עוד נושא, אני סבור שהובנתי לא כראוי.

דוד קמיניץ: אנו סבורים לא רק שאנחנו לא צריכים לשאת בנטל, אלא גם מבקשים שלא נהיה אחראים לשידור החדשות.

דוד קמיניץ: אין לנו שום ערך מוסף באחריות על דבר שאנו לא מסוגלים להשפיע בו.

דוד קמיניץ: לדעתי הוועדה צריכה להחליט גם מי אחראי על השידור ומי קובע את התכנים שישודרו בו.

דוד קמיניץ: זה לא אחריות שלנו.

דוד קמיניץ: היינו צינור אך אין לנו שום יכולת השפעה על השידור.

דוד קמיניץ: אנחנו מבקשים שיפטרו אותנו גם מהאחריות על השידור.

משה כחלון: רציתי לציין שגם חברת הכנסת יחימוביץ בין שני מציעי הצעת החוק.

גדעון סער: חברת הכנסת יחימוביץ נמצאת השבוע בחוץ-לארץ ולכן לא הגיעה לישיבה.

גדעון סער: אני רוצה להודות לה בהזדמנות זאת על הפעילות המשותפת לקידום הנושא.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, עלינו להבין מספר דברים.

גדעון סער: קודם כול לא מדובר כאן על סכומי כסף גדולים מאוד.

גדעון סער: מסבירים לנו, גם נציגי YES וגם נציגי HOT, שהנושא הזה לא כלכלי, ועל כך קשה לחלוק מכיוון שאילו היה כלכלי היו רוצים לשדר.

גדעון סער: על כך אין מחלוקת.

גדעון סער: אבל אנחנו לא יכולים להתייחס אל זה רק כאל נושא כלכלי.

גדעון סער: אנחנו מקיימים במדינת ישראל שידור ציבורי שעלותו כמעט מיליארד שקל בשנה, וזה פנטסטי.

גדעון סער: לפיכך האם נוכל להגיד שסכום של כמה עשרות מיליוני שקלים בשנה ימנע את שידור החדשות המקומיות?

גדעון סער: יש לנו אפשרויות מגוונות למימון.

גדעון סער: עלתה אפשרות של פרסומות מקומיות.

גדעון סער: תהיה לכך בוודאי השפעה על שחקנים אחרים בשוק המקומי, צריך להביא את זה בחשבון.

גדעון סער: אפשר בהחלט ללכת להקלות לזכיינים.

גדעון סער: הרי במילא הממשלה הובילה מהלך להפחתת התמלוגים לאורך זמן.

גדעון סער: המדרגות שייקבעו חשובות, אבל הן לא דבר שבקדושה.

גדעון סער: אם ייקבע נניח 0.5% – בהחלט אפשר לחשוב על מדרוג שונה במקצת שייתן מענה לנושא הזה.

גדעון סער: נושא הרייטינג שנוי במחלוקת.

גדעון סער: מר שמוליק שם-טוב מסר נתונים מסוימים, ויש החולקים עליו, ונדמה לי שזה גם שונה בכל אזור, וגם הצורך שונה בכל אחד מן האזורים.

גדעון סער: אבל אין ספק שיש פגיעה ביכולת להגיע לכל הציבור כאשר אנשים שלא מנויים ב-HOT לא יכולים לצרוך את המוצר הזה.

גדעון סער: גם זה חלק מן העניין, גם את זה צריך להבין.

קריאה: אבל HOT אומרת שאין לה שום ערך מוסף מן העניין הזה.

גדעון סער: אף אחד לא חולק על כך שחברת HOT נמצאת בקשיים.

גדעון סער: כל מה שאמר מנכ"ל HOT נכון בראייתו.

גדעון סער: במצוקה הכלכלית ש-HOT שרויה בה עליו לשקול את הדברים מנקודת המבט הכלכלית.

גדעון סער: אנחנו לא יכולים לשקול רק מנקודת המבט הכלכלית.

גדעון סער: לדעתי ההיקף לא כה גדול שאנחנו לא יכולים לתת לו מענה.

גדעון סער: הכנסת הקודמת החליטה לממן את ערוץ הכנסת בהיקף של 18 מיליון שקל, בערך חצי מן העלות של החדשות המקומיות בשנה.

גדעון סער: הכנסת הקודמת החליטה שזה די חשוב – ואני לא כופר, לדעתי זה חשוב מבחינה דמוקרטית – אולם הרייטינג של ערוץ הכנסת לא גבוה יותר מהרייטינג של החדשות המקומיות, וזה אנדרסטייטמנט.

גדעון סער: בכל זאת הכנסת אמרה: נכון שערוץ כזה יהיה במפת השידורים.

גדעון סער: אם כך אמרנו על ערוץ הכנסת, אנחנו יכולים לא להגיד את זה על החדשות המקומיות?

גדעון סער: יש לנו שתי אפשרויות: ללכת במסלול שהצגתי, שמתחשב גם במצוקות של הזכיינים, בחלוקה שונה מהנוכחית.

גדעון סער: בכוונה אני לא אומר כיצד צריכה להיעשות החלוקה, את זה צריך להוביל הרגולטור; או להגיד שזה חלק מן השידור הציבורי.

גדעון סער: אלה שני המסלולים העיקריים.

גדעון סער: אני מבקש לומר ליועצת המשפטית של משרד התקשורת, אמרת שתביאו פתרון עד אמצע חודש אוקטובר וזה המקסימום שאנחנו הלכנו עליו.

גדעון סער: לדעתי יכולתם לבוא לכאן ולהציג לנו מודל.

גדעון סער: אולי לא להניח עדיין הצעת חוק, אבל להגיד מה המודל שנראה לכם.

גדעון סער: בכל זאת לא סביר שמשרד התקשורת ייתן דעתו על המודל הנכון רק בדקה התשעים.

גדעון סער: המודל הוא חלוקה אחרת בין הזכיינים, או שידור ציבורי?

גדעון סער: אני ממליץ מאוד לנצל את תקופת הפגרה, תעשו מאמץ לבוא עם רעיון למודל מוקדם ככל האפשר.

גדעון סער: בסך הכול יהיה כאן מושב חורף מאוד-מאוד סוער, עם תקציב, עם חוק הסדרים, עם כל אותם הדברים המוכרים.

גדעון סער: הוועדה הזאת תהיה עמוסה.

גדעון סער: חשבנו שבפגרה נוכל להתקדם בנושא הזה.

גדעון סער: חבל שלא נוכל להתקדם כלל עד סוף הפגרה.

גדעון סער: אין סיבה אמיתית שלא להתקדם תוך כדי הפגרה בקביעת מודל שיהיה מוסכם על חברי הכנסת ועל הממשלה.

גדעון סער: עלתה כאן סוגיית התכנים, שהעלה גם מנכ"ל חברת הכבלים, מר קמיניץ.

גדעון סער: יתכן שהנושא הזה מחייב התייחסות שלנו במסגרת הסדר החקיקה, אבל המקור צריך להיות מועצת הכבלים והלוויין.

גדעון סער: אולי יש כשל בנושא הסדרת התכנים, או אולי אין הסדר מלא.

גדעון סער: זה בוודאי נושא שהוועדה תוכל לתת עליו את הדעת במהלך החקיקה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני מציע שאתה ואני נעמוד בקשר עם אנשי משרד התקשורת.

גדעון סער: ככל שמשרד התקשורת יהיה מוכן במועד מוקדם יותר, ייטב.

גדעון סער: חשוב מאוד שנוכל להתקדם.

גדעון סער: בסופו של דבר נצטרך לעשות כאן גם כוונון עדין שעושים במהלך הליכי החקיקה ולא כדאי שנעשה את זה בלחץ זמן, בלחץ של אי-ודאות.

גדעון סער: אי-הוודאות משפיעה גם על הפעילות, על העובדים, על העיתונאים, וזה לא טוב.

משה כחלון: שמענו כאן את כל הצדדים.

משה כחלון: מר קמיניץ ביושר, בגילוי-לב ובכנות הציג את הדברים, זה חשוב מאוד.

משה כחלון: הצעת החוק הזאת חשובה, ולדעתי תהיה זרז להצעת החוק הממשלתית.

משה כחלון: אני אומר את זה לפרוטוקול.

משה כחלון: על הרקע הזה אני דורש מכם עד 5 באוקטובר להניח בפנינו הצעת חוק ממשלתית.

משה כחלון: מושב החורף מתחיל ב-15 באוקטובר.

אתי בנדלר: השאלה אם יהיה כינוס מיוחד של הכנסת לצורך העניין.

אתי בנדלר: יכולים להניח הצעת חוק רק כאשר יש כנס של הכנסת, ונדמה לי שזה יוצא בתקופת חגים.

אתי בנדלר: אפשר לומר: לא יאוחר מהיום הראשון של כנס החורף.

משה כחלון: אפשר לשלוח את טיוטת הצעת החוק.

משה כחלון: אני מבקש שהצעת החוק הממשלתית תגיע לוועדה עד 5 באוקטובר עם הצעה להסדרת החדשות המקומיות.

משה כחלון: אני לא מדבר כרגע על ההליכים הפרוצדורליים.

משה כחלון: אני מקווה שהבנתם שיש קונצנזוס בכנסת על הצורך בשידור חדשות מקומיות, ואם לא הבנתם אני יכול לשלוח לכם את תוצאות ההצבעה: 46 חברי כנסת הצביעו בעד הצעת החוק של חברי הכנסת סער ויחימוביץ.

נגה רובינשטיין: חברי הכנסת תמכו בנוסח שהאריך את התקופה ב-3 חודשים.

משה כחלון: כרגע זאת היתה ההרחבה.

גדעון סער: מאחר וזה נאמר, אני מבקש לקרוא לכם מפרוטוקול הכנסת.

גדעון סער: אמרתי שאם הממשלה לא תביא הסדר נקדם את הצעת החוק הפרטית.

משה כחלון: אני מבקש ממנכ"ל חברת החדשות להעביר לוועדה נתוני רייטינג על-פי פילוח של אזורים.

משה כחלון: הנתונים הללו חשובים מאוד כי זה מה שליכד את חברי הכנסת לפעול לטובת החדשות המקומיות.

משה כחלון: הוועדה תקיים דיון בעניין הזה בשבוע הראשון של מושב החורף כדי לבדוק היכן עומדים הדברים ואז נקבל החלטה.

משה כחלון: אם לא תוגש עד אז הצעת חוק ממשלתית נקדם כמובן את הצעת החוק הפרטית שלפנינו.

משה כחלון: ובנפרד, בלי קשר להצעת החוק, נקיים דיון במהלך החורף על נושא המדרוג, איך מודדים אותו, כי שמענו כאן משני צדדי השולחן נתונים שונים לחלוטין.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: הישיבה נעולה.