ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 26, 2006-08-14 09:30

מיכאל נודלמן: בוקר טוב חברי הכנסת, אורחים נכבדים, גם נציגים ממוסדות שונים בישראל.

מיכאל נודלמן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

מיכאל נודלמן: היום ישיבת הועדה לא שגרתית, נוכחת פה בישיבה משלחת גדולה של קונגרס איגודי אירופה האסייתית, מנהיגי קהילות יהודיות, 12 מדינות הגיעו לישראל כדי להזדהות עם מדינת ישראל ועם אזרחיה בזמן קשה זה.

מיכאל נודלמן: אנחנו מעריכים את כל הפעולות שאנשי הקונגרס עושים גם במדינות שלהם וגם במדינת ישראל.

מיכאל נודלמן: שמענו שיש הפסקת אש אבל אנחנו צריכים להיות זהירים, אנחנו יודעים כי בכל רגע יכול הכל להתחיל מהתחלה.

מיכאל נודלמן: לאורך ציר איראן, חאמאס, דרום לבנון, עזה, שומעים מילים ומשפטים של נשיא איראן על חיסול ישראל.

מיכאל נודלמן: משמעות המילים היא לא רק היפותטית אלא זו תוכנית שאיראן רוצה לבצע.

מיכאל נודלמן: ישראל לא איימה על לבנון, ישראל לא ארגנה פרובוקציה נגד לבנון ואת זה יודעים מנהיגי חיזבאללה ואיראן אבל הם ביצעו פרובוקציות, נכנסו לשטחי מדינת ישראל, הרגו חיילים, לקחו בשבי חיילים, וירו על כל יישובי הגבול.

מיכאל נודלמן: לא היתה לנו ברירה אלא להיכנס לפעולה צבאית.

מיכאל נודלמן: טעות היא לומר שצה"ל לוחם נגד פרטיזנים.

מיכאל נודלמן: אנחנו נלחמים נגד צבא מאורגן מאד, פנאטי, עם נשק מודרני מרוסיה, סוריה, איראן וסין.

מיכאל נודלמן: היום הם נלחמים נגד ישראל, מחר נגד אנגליה וארצות הברית, אחר כך נגד סעודיה וכווית ויכול להיות שעם הנשק הזה שיש אצלם הם יילחמו מול כל מדינה.

מיכאל נודלמן: עם ישראל חזק ומדינת ישראל חזקה.

מיכאל נודלמן: אבל ללא תמיכה פוליטית ומוסרית מידידים, איגודים ומכל העולם קשה לנצח אויבים כאלו.

מיכאל נודלמן: משלחת הקונגרס מרוסיה הגיעה לישראל להזדהות אתנו, לאות סולידריות עם המאבק שלנו.

מיכאל נודלמן: סולידריות זה אחדות, השקפות ופעולות תמיכה ועזרה הדדית ואם כך אני בטוח שבסוף אנחנו ננצח.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להודות לנציגי הקונגרס ולפרופ' צ'לנוב שהוא מזכ"ל הקונגרס.

מיכאל נודלמן: אני מבקש שהדיון היום יהיה כדי שהישראלים ידעו מה עושה הקונגרס.

מיכאל נודלמן: איך אנחנו הגענו למלחמה כזו, איזה תוצאות.

מיכאל נודלמן: אני שמח שקבוצה כל כך גדולה יושבת פה בועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ואני נותן זכות דיבור למזכ"ל הכללי.

מיכאל נודלמן: אני מבקש להתנצל, אני רוצה להוסיף.

מיכאל נודלמן: נוכחים כאן בישיבה שלנו נציגים של צבא הגנה לישראל, נציג "הסוכנות היהודית", לשכת "נתיב", משרד קליטה ומשרד החוץ.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: תודה.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אנחנו מאוד שמחים להיות כאן ולהיפגש אתכם.

מיכאל נודלמן: וגם ארבעה חברי כנסת: מרינה סולודקין, קולט אביטל, מיכאלי ויוסף שגל.

מיכאל נודלמן: סליחה.

פרופסור מיכאל צ'לנוב: תודה.

מיכאל נודלמן: מיכאל, אהה?

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אנחנו מאוד שמחים להיות כאן ומודים לכם על ההזדמנות שניתנה לנו לבוא לכנסת, ולהיות כאן ביום השקט הראשון, במידה מסוימת, עבור ישראל, היום הרגוע הראשון אחרי מספר חודשים של טירוף וסיוט.

קול נשי מהקהל: שלא תעשה עין רע.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אני לא אעשה (נוקש בעץ) הנה אנחנו נקשנו בעץ.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אנחנו – זה, כפי אמר כאן חבר הכנסת נודלמן, זה משלחת של קונגרס יהודי אירופה האסייתית.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: כאן נמצאים נציגים וראשי קהילות מארבע עשרה מדינות מתוך למעלה מעשרים מדינות שמאוחדות בקונגרס שלנו.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: השאר פשוט מסיבות טכניות גרידא לא הצליחו להגיע.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אחת המטרות העיקריות של הביקור שלנו זה להגיד לכם, לחברים היקרים שלנו, שאנחנו, הקהילות היהודיות של האזור הענק הזה, תמיד אתכם, מה שלא יקרה, אנחנו עם המדינה היהודית המשותפת שלנו.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: ובכן אני גם רוצה למסור לכם ברכות מהנשיא שלנו, מר משקביץ, שלצערי לא הצליח להגיע לפה היום, הוא יגיע מחר, ולכן הוא לא נכח בפגישה החשובה הזאת בכנסת.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: הוא ביקש ממני ומכולנו להבטיח לכם שהוא, כמו כולנו וכמו כל הנהלת הקהילה של האזור הזה, כל הזמן הזה מנסה לעשות משהו כדי לעזור לכם וכדי שהאחדות של העם היהודי תהיה מוחשית.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אני מציג בפניכם את חברי המשלחת שלנו ואת המדינה שממנה הם הגיעו.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: מכוח האגואיזם אני אתחיל מהמדינה שאני הגעתי ממנה – מרוסיה.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אולם, בעצם לא רק אני, ברוסיה קיימת הקהילה היהודית הגדולה והנרחבת ביותר של האזור שלנו.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: רוסיה מיוצגת כאן על ידי מספר אנשים: מר אושטרח מיקטרינבורג, גברת לבובה מסנט פטרבורג, וכן מספר נציגים של ארגונים אזוריים גדולים שעובדים אצלנו, בין היתר זה מר פולנסקי שמייצג את התאחדות "מכבי" וכן שורה של נציגים אחרים.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אוקראינה היא הקהילה השנייה בגודלה.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: היא מיוצגת כאן על ידי אחד המנהיגים הבכירים והבולטים ביותר, חברי הוותיק יוסף זיסלס שיושב מימיני, הרב דוכובני ושורה של נציגים אחרים.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: בילרוסיה, שמיוצגת כאן על ידי ראש הקהילה, אדריכל מדהים וחבר שלנו, ליאוניד לוין.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: מולדובה מיוצגת הפעם, היום, על ידי עיתונאים.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: גרוזיה, שמיוצגת על ידי אחד ממנהיגי הקהילה מר ג'מל אדז'יאשוילי.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: ארמניה מיוצגת על ידי ראש הקהילה הגברת רימה ורפפיטיאן-פלר.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אזרביידז'אן מיוצגת על ידי מנהיג הקהילה גנדי זלמנוביץ.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: קזחסטאן מיוצג על ידי אחד המנהיגים הבכירים ולמעשה מייסד הקהילה היהודית של קזחסטאן מר אלכסנדר ברון.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אוזבקיסטאן מיוצג כאן על ידי הגברת רימה גולובינה.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: היא מנהלת ההתאחדות לתרבות יהודית והמרכז היהודי בטשקנט.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: בולגריה מיוצגת על ידי נשיא הקהילות היהודיות של בולגריה, מר אמיל קאלו.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: סלובניה מיוצגת על ידי נשיא הקהילות היהודיות של סלובניה, מר אנדרי קוזיר.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: הודו מיוצגת כאן על ידי סגן נשיא הקונגרס היהודי של הודו, ג'ודו סמואל ומנכ"ל הקונגרס מר טאלי גפקר.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: פיליפינים מיוצגים על ידי מר גופר, נשיא הקהילה הזאת שמתגורר בישראל.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: ופולין שמיוצגת על ידי מר סמטוב אחד המנהיגים הדתיים של הארגון בפולין.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אלה אנשים בעלי השפעה, אני מתנצל, אמרו לי, באמת, כן, אני עוד לא הזכרתי את נציגי הארגונים הבינלאומיים.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: בפרט, במשלחת שלנו נמצא נשיא התאחדות אסירי גטאות ומחנות ריכוז של הנאצים במדינות חבר העמים, מר גולוגורסקי, פרופסור גולוגורסקי.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: זאת רשימה די מרשימה.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אני רוצה להזכיר לכם שבהרכב הקונגרס אירופה האסייתית נכללים עוד כעשר מדינות, שנציגיהם לא הצליחו להגיע.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: מדובר באוסטרליה, ניו זילנד, יפן, טג'יקיסטאן וארצות אחרות.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: הם כולם מודעים לפגישה שלנו.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: היעדרותם נושאת אופי טכני גרידא והם כולם ביקשו למסור לכם דרישת שלום חמה ואת הזדהותם עם העם בישראלי.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אנחנו הבאנו איתנו גם מכתב שאותו אנחנו נמסור מאוחר יותר לכנסת מהרב הראשי של רוסיה אברהם שייביץ.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: במכתב הוא פונה אליכם ואל עם ישראל ומביע את רגשי ההזדהות שלנו.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: כולנו – אתם בראש ובראשונה, אבל גם אנחנו, יהודי התפוצות, יהודי האזור של אירופה האסייתית, עברנו חודשיים ואף יותר, די קשים.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: בתקופה הזאת ישראל, מדינת היהודים עברה אירועים שבעצם כבר מזמן היא לא נאלצה לעבור.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אם לדבר על העלייה מברית המועצות לשעבר, על התנועה הלאומית הגדולה שהביאה למדינת ישראל למעלה ממיליון בני אדם בחמש עשרה שנים האחרונות, הרי שעבורם, עבור אלה שהיו עד לאחרונה בני ארצנו, כל מה שקרה בחודשיים האחרונים היה בעצם התנסות ראשונה מסוגה, כמו שאומרים.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: בעצם, אחרי המלחמה במפרץ, בשנת 91 ישראל, למרות כל הקשיים היחסיים, עברה תקופה די רגועה.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: כל התקופה הזאת,

קול נשי מהקהל: מישה, שכחת את האינתיפאדה השנייה.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אהה?

קול גברי מהקהל: אינתיפאדה שנייה.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אינתיפאדה שנייה כן.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אבל יחד עם זאת זה היה, זה לא היה, כמו שאומרים, תהליך כל כך אינטנסיבי.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אינתיפאדה זה משהו קצת אחר מאשר מלחמה גלויה שהייתה עכשיו, בפרט עם החיזבאללה.

קול גברי מהקהל: היו שם אלפי הרוגים.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אני יודע, אני יודע.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: בשלוש שנים.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: וכאן מאה חמישים בחודש.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: או.קי.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אם מישהו רוצה להתווכח על זה, בכל מקרה אני מביע דעה, דעה פרטית שלי.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: ובכן, הקהילות שלנו ניסו בפרט בחודש האחרון של המלחמה בלבנון לעשות משהו כדי להביע את הזדהותנו.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: ובכן, הקונגרס של אירופה האסייתית התחיל בכך שהוא ארגן גיוס כספים ונכון להיום גייסנו בסביבות מיליון דולר.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: את הסכום הזה, בעזרת קרן היסוד, הפנינו לתכניות הומניטאריות שונות שנועדו לסייע בראש ובראשונה לתושבי צפון הארץ במצבים קשים שאליהם הם נקלעו.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אם זה במקלטים, אם זה במקלטים ואם זה בקייטנות חירום לילדים שהוקמו במיוחד.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: למעשה כל הקהילות של האזור שלנו בדרך זו או אחרת הביעו את הזדהותם עם מדינת ישראל.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אני צריך להגיד לכם שלא בכל מקום זה היה פשוט בצורה חד משמעית.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: זאת משום שהתגובה למלחמה במזרח התיכון הייתה לא הייתה אחידה בין המדינות שונות באזור שלנו.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אני אזכיר לכם שבאזור שלנו נמצאות מדינות מוסלמיות שיש בהן קהילות יהודיות, לא כולל בוסניה והרצוגובינה אם אפשר לכנות אותה קהילה מוסלמית שמחוץ לאזור שלנו.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אלה מדינות של אסיה תיכונה סובייטית לשעבר וגם שורה של מדינות אחרות עם אוכלוסייה מוסלמית כגון הודו ואחרות.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: כמובן שעובדה זאת השפיעה על עמדתם של השלטונות במדינות מסוימות, אם כי צריך להגיד שבאופן כללי באסיה מרכזית, למרות מה שניתן היה לצפות גם במידה מסוימת, בגלל, איך להגיד את זה, ההזדהות המטורפת כל כך עם העולם המוסלמי, בפועל התגובה למלחמה הייתה שם די מאופקת ובמידה מסוימת מרוחקת.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: נערכו פעולות שונות למען תמיכה בישראל ובראש ובראשונה אני רוצה להזכיר את הפעולה בקייב, עליה יספר כאן יוסף זיסלס, אשר עד כמה שאנחנו מבינים, הייתה אחת ההפגות ההמוניות הגדולות ביותר של תמיכה בישראל.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: עצרות כאלה נערכו בכל היבשת של אירופה האסייתית כולל מדינות מזרח אירופה.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: שם, כפי שכולנו יודעים התגובה של השלטונות המקומיים כלל לא כל כך חיובית כפי שהיינו מקווים.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: בכך אני מסיים את דברי הפתיחה שלי.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: ועוד פעם, חברים יקרים, תרשו לי בשם כשני מיליון יהודים של האזור הענק הזה, שמשתרע מפולין ועד ניו זילנד, לברך אתכם ולהביע את תמיכתנו ואת הזדהותנו תמיד, מתי שלא יהיה ומה שלא יקרה, עם המדינה היהודית שלנו.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: תודה.

יוסף זיסלס: שלום לכולם.

יוסף זיסלס: אני אנסה בקצרה להמשיך את מה שהתחיל לספר מיקה צ'לנוב וגם להקדיש תשומת לב מיוחדת לאוקראינה.

יוסף זיסלס: מה הייתי רוצה להדגיש כעת בהקשר של המצב הכללי?

יוסף זיסלס: שאותם ערכים, אותם וקטורים של פיתוח שהוכרזו על ידינו בהתחלה, בעת התעוררותם של החיים היהודיים בסוף שנות ה-80, הם, גם אם לאט יותר ממה שהיינו רוצים, גם אם לאט יותר ממה שאתם הייתם רוצים, הם הופכים למציאות.

יוסף זיסלס: הקהילות שלנו, למרות העלייה וההגירה הגדולה בכל זאת הופכות למאורגנות יותר, למקצועיות יותר ופעילות יותר במובנים שונים של המילה הזאת.

יוסף זיסלס: ומה שחשוב מאוד, בעודנו משתלבים בעולם היהודי, מה שהייתה אחת המטרות העיקריות של ההתפתחות שלנו, אנחנו בהדרגה אולי, לפחות כך אנו מקווים, מתחילים לנפץ סטריאוטיפים מסוימים.

יוסף זיסלס: בשישים שנים האחרונות נוצרה איזו שהיא מסורת בעולם היהודי שהפכה לסטריאוטיפ יציב – שכל ההחלטות החשובות בעולם היהודי מתקבלות בין ירושלים לניו יורק.

יוסף זיסלס: אם זה כך או אחרת אבל ההתפתחות האקטיבית של הקהילות היהודיות באותו האזור שאנחנו מכנים אותו אירופה האסייתית בהדרגה, גם אם אולי לא משנה את הדעה הזאת, את הסטריאוטיפ הזה, הרי שלפחות מצביעה על כך שבאזור שלנו מתקיימים חיים יהודיים פעילים וכבר די מאורגנים.

יוסף זיסלס: זה מתבטא באספקטים שונים ובראש ובראשונה בדרגות של ארגון עצמי של הקהילות שלנו בלמעלה מעשרים מדינות, שאותן הזכיר מיכאל צ'לנוב בדבריו.

יוסף זיסלס: מדובר גם על רמה מקצועית של העבודה שנעשית בקהילות האלה, על רמה גבוהה של מימון עצמי.

יוסף זיסלס: כיום לפי הערכות שלנו רמת המימון העצמי של הקהילות בשטחה של ברית המועצות לשעבר מגיע לכ-40-50%.

יוסף זיסלס: אני סבור שבעשר, עשרים השנים הקרובות המצב הזה עוד עשוי להשתפר.

יוסף זיסלס: כמו כן חשוב מאוד ההיבט שלמענו הגענו לכאן היום – וזאת רמת התמיכה במדינת ישראל באותן מדינות שקודם לכן היו מצויות בשטחה של ברית המועצות לשעבר, שבהם התמיכה בישראל בשנים הקודמות יכלה להתבטא אולי רק בדרך של מחשבות.

יוסף זיסלס: כל האספקטים האלה מאפשרים לנו לקוות שהעולם היהודי היום כבר לא מתחלק באופן כל כך חד משמעי בין ניו יורק וירושלים אלא שחלק מסוים ממנו נמצא גם באירופה ובאירופה אסייתית.

יוסף זיסלס: מעט על הפעילות של הקונגרס היהודי של אירופה האסייתית.

יוסף זיסלס: אנחנו לא באים במקומם של מוסדות חברתיים שונים אשר הוקמו וממשיכים לפעול באופן אקטיבי בשטחינו.

יוסף זיסלס: אנחנו עוסקים בראש ובראשונה בתמיכה בקהילות קטנות, חלשות.

יוסף זיסלס: זה בא לידי ביטוי גם ברמה ארגונית מקצועית וגם בתמיכה כלכלית.

יוסף זיסלס: אנחנו עורכים שורה של תכניות אינפורמטיביות למען הקהילות של האזור שלנו.

יוסף זיסלס: במקום חשוב מאוד ובעדיפות גבוהה עומדת הפעילות שלנו בתחום תכניות דו שיח שמיועדות לפיתוח הבנה הדדית עם דתות אחרות ולאומים אחרים.

יוסף זיסלס: זהו חלק מאוד חשוב בפעילות שלנו ואנחנו משקיעים בו נתח נכבד של האנרגיה והמשאבים הפיננסיים שלנו.

יוסף זיסלס: מקום מיוחד תופס דו שיח עם האסלאם, משום שכפי שכבר ציין פרופסור צ'לנוב, מספר רב של מדינות שחברות בקונגרס יהודי של אירופה אסייתית הן מדינות מוסלמיות.

יוסף זיסלס: תהליך זה מתפתח בהצלחה די רבה, ואנחנו הצלחנו למצוא מספר דרכים טכניות ומתודולוגיות שבעזרתן אנחנו מנהלים את דו שיח הזה.

יוסף זיסלס: דו שיח זה נוגע ברמות שונות של חיים, הן ברמה של חיי המדינה – הוא מתנהל ברמה של מנהיגי המדינות, והן ברמה של אוכלוסיית האזרחים של הארצות האלה ומה שחשוב מאוד, ברמה של ילדים.

יוסף זיסלס: כלומר, כבר מגיל הילדות אנחנו מנסים להתחיל לממש תכניות של הבנה הדדית, תכניות לסובלנות.

יוסף זיסלס: אנחנו הקמנו קייטנות סובלנות לילדים שבהן ילדים ממדינות שונות לומדים לחיות אחד עם השני, לסבול אחד את השני, לשתף פעולה, לכבד אחד את השני.

יוסף זיסלס: אנחנו הקמנו מועדון הסובלנות.

יוסף זיסלס: אנחנו מנהלים תכניות שמטרתן להבין ולהפנים את השואה במדינות שונות, בבתי ספר שונים ולא רק בקהילה היהודית וכן הלאה.

יוסף זיסלס: אנחנו תומכים בתכניות שונות בנושא יודאיקה.

יוסף זיסלס: אבל עכשיו זה לא המקום ולא הזמן לדבר על תוכניות שונות ואני מצטרף לחבר וקולגה שלי מיכאל צ'לנוב בכך שהקהילות שלנו, כך אני מקווה, כבר צמחו עד כדי כך שהן יכולות להכריז באופן גלוי על תמיכתן בישראל ולערוך שורה שלמה של פעולות ומבצעים, עליהם כבר דיבר צ'לנוב.

יוסף זיסלס: אני אתעכב על אוקראינה.

יוסף זיסלס: בשנתיים האחרונות, כתוצאה מתהליכים שאירעו בה אוקראינה הגיעה לרמה חדשה של ארגון עצמי חברתי, היא נמצאת אולי במקום התחלתי אבל חשוב מאוד של התפתחות החברה האזרחית, מה שמאפשר לנו בתנאים של עיתונות חופשית למעשה ורמה גבוהה, כפי שכבר ציינתי, של חברה אזרחית, להביע את הזדהותנו עם ישראל לא רק בתוך המעגלים שלנו, בחדרי החדרים שלנו, ולא רק בבתי כנסת ובמרכזים היהודיים שלנו אלא גם בכיכרות, ברחובות, בעיתונות ובטלוויזיה.

יוסף זיסלס: אנחנו מימשנו את אחד הסעיפים של התכנית שלנו: אנחנו הזמנו חברי כנסת מר שגל ומר נודלמן לבקר באוקראינה.

יוסף זיסלס: כמו כן מר אלקין ביקר ברוסיה יחד עם מר שגל.

יוסף זיסלס: אנחנו סבורים שהביקורים האלה חשובים מאוד כדי שאמצעי תקשורת מקומיים והכוחות הפוליטיים, אלה שעומדים בראש המדינה וגם אלה שנמצאים באופוזיציה, יבינו בצורה נכונה ושקולה יותר את מה שמתרחש היום במזרח התיכון.

יוסף זיסלס: אין זה מקרי שבמשלחת שלנו נוכחים למעלה מעשרה נציגים של כלי תקשורת המוניים מהמדינות שלנו, ביניהם גם כלי תקשורת מרכזיים, ובפרט מאוקראינה נוכחים כאן מנציגים של הערוץ הלאומי הראשון של הטלוויזיה שלנו.

יוסף זיסלס: אנחנו מקווים, למרות שלא התנינו את הנסיעה שלנו בשום תנאים וכמובן שלא נעמיד תנאים בעתיד, אבל אנחנו מקווים שהביקור של העיתונאים ביחד איתנו בישראל, ביקור בצפון הארץ, בעזה, כל אלה יביאו לכך שבאמצעי התקשורת ולא רק של אוקראינה, ששם זה כבר קרה, אלא גם במדינות אחרות יופיע חומר שקול יותר, אובייקטיבי יותר על האירועים במזרח התיכון.

יוסף זיסלס: באוקראינה כפי שנאמר כבר, שבוע אחרי תחילת הלחימה נערכה עצרת המונית, על פי הערכות שונות הגיעו אליה בין שמונה לעשרת אלפים אנשים, העצרת התקיימה במרכז העיר.

יוסף זיסלס: זה שודר בערוצי טלוויזיה המרכזיים.

יוסף זיסלס: נכחו הרבה עיתונאים.

יוסף זיסלס: מה שחשוב, שלא רק נציגי הקהילה היהודית היו נוכחים שם, אלא גם נציגים של דתות שונות.

יוסף זיסלס: בעצרת נאמו נציגי הכנסייה הפרבוסלאבית, הכנסייה היוונית הקתולית, נציגים של בפטיסטים.

יוסף זיסלס: אפשר לחייך ביחד, אבל היו גם נציגים של הקוזאקים האוקראינים שגם הביעו את הזדהותם עם ישראל ואיחלו לשלום במזרח התיכון.

יוסף זיסלס: אלה כמובן רק הצעדים הראשונים ואנחנו לא משלים את עצמנו, שכבר עשינו את הכול כדי להביע את תמיכתנו בישראל.

יוסף זיסלס: אבל התהליך הזה, המגמה הזאת, אני מקווה, תמשיך ותתפתח בעתיד.

יוסף זיסלס: העיקר עבורנו שהאירוע הזה אורגן בשיתוף פעולה עם שורה ארוכה של ארגונים יהודיים, הקונגרס היהודי הכלל-אוקראיני ובתמיכה של ארגונים יהודיים כלל-אוקראיניים אחרים אשר, אולי, בעת שלום לא כל כך משתפים פעולה אחד עם השני, אבל בתקופות קשות לישראל הם מתאחדים לצורך הבעת הזדהות.

יוסף זיסלס: אני אסיים במה שאמרתי לשגרירת ישראל נעמי בן עמי, כאשר היא הודתה לנו על מה שעשינו.

יוסף זיסלס: אמרתי לה שאני בעצם לא כל כך מקבל את מילות התודה, משום שזאת החובה שלנו, להזדהות עם ישראל, כשם שזה חובתה של כל קהילה יהודית אחרת.

יוסף זיסלס: ואנחנו שמחים שכבר הגענו לשלב שבו אנחנו יכולים להביע את ההזדהות הזאת.

יוסף זיסלס: תודה לכם על תשומת להב.

מרינה סולודקין: חברים יקרים, אני וכל הנוכחים כאן מאוד שמחים לראות אתכם.

מרינה סולודקין: ואנחנו מרגישים גאווה על כך שיוצאי ברית המועצות לשעבר הגיעו, והנה גם קהילות עצומות שכלל לא היו מוכרות לנו – של הודו, פיליפינים וארצות אחרות, שגם נציגיהן נמצאים כאן, שאתם הגעתם, שאתם תומכים.

מרינה סולודקין: אנחנו יודעים כמה קשה היה לכם לגייס מיליון דולר, אנחנו מבינים היטב כמה עולה כל דולר שהבאתם משם.

מרינה סולודקין: ואנחנו מאוד שמחים שהקהילות של אמריקה, של צרפת שבדרך כלל הן פעילות מאוד בישראל, בתמיכה שלהם במדינה ובעם, אנחנו שמחים שהצטרפתם אליהן ואנחנו מרגישים את זה.

מרינה סולודקין: זה מאוד, מאוד חשוב לנו כאן.

מרינה סולודקין: אני רוצה להגיד שבעת המלחמה הזאת סבלנו אבדות קשות, גם קהילת העולים סבלה אבדות.

מרינה סולודקין: אני מוכרחה לומר שכאשר אנחנו רואים את רשימת הנופלים אנחנו בוכים על כולם, אבל כמובן הכאב שלנו מתחזק פי כמה כשאנחנו רואים שנפלו בנים למשפחות בהן בדרך כלל אין יותר משני ילדים, וזה במקרה הטוב.

מרינה סולודקין: לכן כאשר יוסף ומיכאל דיברו על זה שאתם משתדלים לעזור אני גם חושבת שכמובן שהעזרה הכספית חשובה, אבל עוד יותר חשובה התמיכה, ההזדהות ותשומת הלב, זה מאוד חשוב למשפחות של יוצאי ברית המועצות לשעבר.

מרינה סולודקין: אני פשוט הסתכלתי על רשימת הנופלים, היכן נולדו האנשים שנהרגו.

מרינה סולודקין: הם היו מאוקראינה, מבילורוסיה, יש יהודים מקווקז,

קול גברי מהקהל: יש גם ממוסקבה.

מרינה סולודקין: יש גם מוסקבה.

מרינה סולודקין: ובין האזרחים שנהרגו - בכלל המלחמה הזאת התחילה מזה שנהרגו שני אנשים, שמייצגים את העלייה.

מרינה סולודקין: הקורבן הראשון הייתה מנהריה, אישה מארגנטינה שנהרגה על מרפסת הבית שלה שבזמן ששתתה קפה.

מרינה סולודקין: הקורבן השני היה מקריית שמונה, נהרג גבר בשם זלינסקי שהלך להביא משהו לאכול לילדיו לאשתו שישבו במקלט.

מרינה סולודקין: לכן, כשמדברים על סוג העזרה שנחוצה – נחוצה תשומת לב והתייחסות למשפחות, לדעתי, מאותם המקומות שהם הגיעו.

מרינה סולודקין: כמובן שיש לנו גם מטרות דיפלומטיות ואידיאולוגיות גדולות.

מרינה סולודקין: לצערי, חלק מהמדינות שמהן הגעתם מספקות נשק לאויבים של מדינת ישראל.

מרינה סולודקין: הנשק הזה מגיע לידי האויב שלנו והוא משתמש בו.

מרינה סולודקין: נשק מכל הסוגים וכל המינים.

מרינה סולודקין: בדרך כלל נשק רוסי.

מרינה סולודקין: ואנחנו שומעים גם בעברית וגם בערבית מערכת "גראד", מערכת "סטרילה" ומערכות נשק אחרות.

מרינה סולודקין: לכן לקהילות, במידת האפשר, אנחנו מבינים שאנחנו כאן לא יכולים להורות, אנחנו לא יודעים, לא מרגישים, כלומר, עד כמה בגלוי ובהרחבה אתם יכולים לדבר על הדברים האלה, גם בחוגים המצומצמים וגם בחוגים הרחבים.

מרינה סולודקין: היום שמעתי שיוצאת משלחת לרוסיה שמכונה "מדיני וצבאי" שקשורה למכירת נשק לאיראן שמגיע כולו לידי חיזבאללה.

מרינה סולודקין: אבל אתם צריכים להבין שבמשרד החוץ שלנו באופן היסטורי לצערי קיימת מדיניות מאוד חלשה כלפי מזרח אירופה, רוסיה ומדינות אסיה התיכונה.

מרינה סולודקין: אני עסקתי, ואני תכף אגיע לזה, יושב כאן אביו של אחד החטופים, הוא הגיע כדי לכבד את הפגישה שלנו בנוכחותו.

מרינה סולודקין: הרי שמנהיגי מדינות מוסלמיות גדולות כמו קזחסטאן ואוזבקיסטאן יכלו לשחק תפקיד מרכזי יותר בהיבט ההומניטארי.

מרינה סולודקין: מה שמאוד חשוב לנו זה שחרור החיילים החטופים, ואם, חס וחלילה, אז גם האזרחים.

מרינה סולודקין: לכן כל מה שאתם חושבים מאוד מעניין אותנו.

מרינה סולודקין: ואת הקשר הזה כמובן שהיינו רוצים להעמיק.

מרינה סולודקין: תודה.

מיכאל נודלמן: אתה הבנת אותי, מר לוין?

ליאוניד לוין: כן.

מיכאל נודלמן: נו, בבקשה.

ליאונד לוין: תודה.

ליאונד לוין: הנה, אנחנו בחדר הצפוף הזה, אני קודם כל מתנצל שלא פרשתי נכון את הסיטואציה, והושיבו אותי במקום שלא שלי.

ליאונד לוין: אני מתנצל.

ליאונד לוין: כן, אבל יש בזה כנראה איזה שהוא –

מיכאל נודלמן: אלקין יושב לא במקום שלו.

ליאוניד לוין: כן, אני מבין, כן.

ליאוניד לוין: אני מבין.

ליאוניד לוין: אבל יש בזה כנראה איזו שהיא משמעות עמוקה.

ליאוניד לוין: אם אנחנו רוצים או לא רוצים, גם אם נאמר מילים גדולות וגם אם לא נאמר משפטים גדולים, אבל אנחנו שליחים, אנחנו נציגים של המדינה שלנו וכל אחד מבצע את משימתו ממקומו.

ליאוניד לוין: ואולי, אתם לא חושבים על זה או לא מרגישים את זה או לא נזכרים בזה ברגע הקשה, אבל עבורנו כל יום מקשור למדינית ישראל.

ליאוניד לוין: משום שחיי הקהילה אלה חיים עם המדינה.

ליאוניד לוין: אני גם מצטרף לכל המילים החמות והרגישות, והטובות והמרגשות לגבי הסיטואציה שנוצרה היום כאן, בישראל.

ליאוניד לוין: אני רוצה להגיד שאני מייצג את רפובליקת בילורוס, לא רפובליקת בילורוס אלא את הקהילה היהודית של בילורוס.

ליאוניד לוין: וכמובן אתם בעצמכם מבינים שזאת אולי הרפובליקה הכי מיוחדת מכל הרפובליקות לשעבר.

ליאוניד לוין: לנו יש את היחסים הכי מורכבים אולי במצב הזה, משום שמצד אחד רוסיה עם העמדות הלא מוגדרות, הנוזליות כל כך שלה כלפי הסוגיה הזאת ומצד שני הקשר ההדוק בין בילורוס לאיראן, הקשר הרשמי והופעתם בבילורוס של שורה ארוכה של קהילות כמו פלשתינית ואחרות, שמדברות ונושמות לצידינו.

ליאוניד לוין: אבל עם כל המצב הזה, הקהילה של בילורוס, מי שביקר בה ואני רואה פה הרבה פנים מוכרות, היא מחזיקה בכבוד את הדגל היהודי שלנו שם, באדמת בילורוס.

ליאוניד לוין: אנחנו מייצגים בכבוד את מה שמתרחש כאן, בישראל.

ליאוניד לוין: והיו גם פניות שלנו, והייתה גם אסיפה שלנו, גם כן, גדולה כזאת.

ליאוניד לוין: אנחנו לא הצלחנו לערוך עצרת אבל אנחנו ערכנו אסיפה גדולה יחד עם שגריר ישראלי וזאת הייתה תמיכה גדולה במדינה.

ליאוניד לוין: אנחנו שלחנו לכאן לראש הממשלה את התגובה שלנו ופרסמנו את התגובה שלנו באמצעי התקשורת.

ליאוניד לוין: חברים יקרים!

ליאוניד לוין: אנחנו כאן לא כדי שכל אחד ידווח מה הוא עושה וכמה הוא יעשה.

ליאוניד לוין: אני רוצה להגיד רק דבר אחד, עם הידיים והרגליים אני מצטרף לכך שלא מדובר רק בכסף שאנחנו מגייסים או תורמים.

ליאוניד לוין: אנחנו מבינים שזאת לא העזרה העיקרית.

ליאוניד לוין: העזרה החשובה ביותר תהיה כאשר נחזור, כאשר אנחנו נאסוף שוב את הקהילה, כאשר אנחנו נסע בין רפובליקות וכאשר אנחנו נפגוש את העשרים ושש קהילות שנמצאות בשטחה של בילורוס, כשנגיע לעיר של שגל, למרות ששגל יצא עכשיו, אבל שוב, הגורל הושיב אותי ליד שגל.

ליאוניד לוין: אתם רואים, בחיים שום דבר לא נעשה סתם ככה.

ליאוניד לוין: לכן אנחנו נספר מה שראינו, ואני רוצה להגיד שהמנהיגים שלנו כאן, יוסף וצ'לנוב הנכבדים, הם כאן והם זרקו אותי למעגל המטוסים, אני הגעתי מספר ימים קודם לכן, אבל אני רוצה להגיד, אני רוצה להגיד שארבעת הימים האלה הותירו בי רושם מיוחד, משום שאני ביקרתי בבתים שבהם נהרגו – רמאללה – שבהם נהרגו חיילים.

ליאוניד לוין: אני הייתי בבתים האלה, ראיתי את הצער הזה.

ליאוניד לוין: ואת התחושה הזאת אני לוקח איתי חזרה.

ליאוניד לוין: אני סבור שאנחנו לנצח ואנחנו ביחד.

ליאוניד לוין: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה, מר לוין.

קולט אביטל: תודה רבה אדוני היושב ראש.

קולט אביטל: גם אני רוצה להצטרף קודם כל לברכות למשלחת שהגיעה.

קולט אביטל: זאת משלחת גם חשובה וגם העיתוי של הביקור בארץ הוא עיתוי מאד חשוב לכולנו והעובדה שקיימת היוזמה הזאת והעובדה שאתם באים הנה כדי לחזק את העם בישראל זאת עובדה שלנו חשובה גם משום שהמעשה הוא מעשה חשוב אבל גם משום שאנחנו יכולים להעריך כמה יותר קשה וכמה דרך יותר ארוכה נעשתה כדי להרכיב את הקונגרס וכדי להביא לייצוא כזה בקרב קהילות שלא היו מאורגנות עד לפני כמה שנים.

קולט אביטל: אני רוצה להצטרף לדברי התודה של חברתי חברת הכנסת סולודקין גם בנושא של איסוף הכספים.

קולט אביטל: זהו מאמץ מאד מרשים והוא לא מובן מאליו ותודה גם על הגישה וגם על הנדבנות וגם על נדיבות הלב.

קולט אביטל: בעצם אני רוצה להגיד שלושה דברים קצרים.

קולט אביטל: הראשון הוא שאתם מגיעים אלינו הישיבה הזאת שעתיים אחרי שנכנסה לתוקפה הפסקת האש.

קולט אביטל: אנחנו מאד מאד רוצים לקוות שהיא תחזיק מעמד אבל כולנו גם יודעים קודם כל שהפסקת אש מאד שברירית.

קולט אביטל: שנית, שהדרך בין הפסקת האש הזו לבין השכנת השקט בצפון היא מאד מאד ארוכה, כל דבר יכול להביא להתלקחות מחודשת של קרבות ולכן אני מאד חוששת שהסבל של האוכלוסייה בצפון אבל גם הספיגה שיצטרך צה"ל לספוג הם עדיין לפנינו והם עדיין ארוכים ופירושו של דבר שאנחנו צריכים אולי ללכת היום בשני מסלולים שבשניהם אני חושבת שאתם כנציגים של קהילות וכנציגים פוליטיים בתוך הקהילות, כמייצגים את הקהילות מול הממשלות יכולים לעזור לנו.

קולט אביטל: אני חושבת שזה הזמן ללחץ מסיבי, אני יודעת מניסיוני שאנחנו פונים הרבה מאד שנים לרוסיה בנושא הגרעין באיראן והפניות האלה לא בדיוק נשאו פרי.

קולט אביטל: אני חושבת שהיום צריכה להיות גם שעת התפקחות ברוסיה לגבי התפקיד הכולל שאיראן משחקת באזור הזה ולכן אני באמת פונה אליכם כשותפים שלנו שבאים להביע סולידריות אתנו, אני רוצה לקוות שגם אתם מצדכם בעזרת הארגונים המקומיים או בעזרת הפרלמנטים המקומיים, תעזור לנו כי כאן אני מזהה שתהיה לפני כולנו פעילות מדינית מאומצת.

מיכאל נודלמן: תודה רבה לחברת הכנסת קולט אביטל.

מיכאל נודלמן: קולט אביטל היתה שגרירה בהרבה מדינות.

מיכאל נודלמן: אני עכשיו רוצה לתת את זכות הדיבור לגנדי זלמנוביץ נציג ארגון יהודי באזרבייג'אן.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

גנדי זלמנוביץ: תודה רבה על זכות הדיבור שניתנה לי.

גנדי זלמנוביץ: היות שדובר כאן על איראן כמובן שצריך לספר קצת על אזרבייג'אן.

גנדי זלמנוביץ: אזרבייג'אן היא מדינה חילונית מוסלמית עם אוכלוסייה של שמונה מיליון מאתיים אלף תושבים.

גנדי זלמנוביץ: מתוכם שמונה מיליון מוסלמים שמתחלקים כך: השיעים כשבעים אחוז ושלושים אחוז הסונים.

גנדי זלמנוביץ: הייתי רוצה, יוסף שגל לא נכח כאן, אבל אנחנו קודם כל מאוד שמחים שיליד באקו ראשון הפך לחבר כנסת.

גנדי זלמנוביץ: ...

גנדי זלמנוביץ: על פי הנתונים מהעלייה הקודמת בת כמיליון אזרחים שעזבו את ברית המועצות, כמאה אלף היו יהודים יוצאי אזרבייג'אן.

גנדי זלמנוביץ: כיום לפי הנתונים שלנו מתגוררים אצלנו יהודים גרוזינים, אשכנזים ויהודי הרים.

גנדי זלמנוביץ: מדובר בערך בשלושים אלף אנשים.

גנדי זלמנוביץ: הייתי רוצה לציין את היחס המיוחד שתרחש בתקופה האחרונה.

גנדי זלמנוביץ: כדי שפשוט תדעו: אזרבייג'אן – באזרבייג'אן מעולם לא הייתה אנטישמיות.

גנדי זלמנוביץ: אזרבייג'אן בכל הקונגרסים של אירופה האסייתית, בכל הכנסים תמיד הובאה כדוגמה לכך שיהודים ומוסלמים מצליחים לחיות זה לצד זה ולשמור על יחסים נורמאליים.

גנדי זלמנוביץ: בשנת 2001 במרכז באקו נפתח בית כנסת חדש.

גנדי זלמנוביץ: הרבה אורחים הגיעו לטקס הפתיחה.

גנדי זלמנוביץ: אני הייתי רוצה להגיד לכם שהמימון, במימון בית הכנסת השתתף השיח' אול-אסלאם של כל קווקז – אלחשוקורה פאשה –זדה.

גנדי זלמנוביץ: הוא נכח גם בפתיחת בית הכנסת ובירך את היהודים לרגל אירוע חשוב זה.

גנדי זלמנוביץ: לצערי בעת החנוכה הנשיא המנוח שלנו גיידר אלייב היה בקליוולנד אבל משם הוא שלח מכתב ברכה שאותו הקריא יועץ הנשיא למדיניות לאומית אידאייט אורודז'ב.

גנדי זלמנוביץ: הוא ברך את כל היהודים לרגל אירוע זה.

גנדי זלמנוביץ: מדי שנה אנחנו נפגשים עם הנשיא הנוכחי שלנו, בנו של גיידר אלייב המנוח, אילמם אלייב.

גנדי זלמנוביץ: מה אני אגיד לכם?

גנדי זלמנוביץ: היחס הוא מאוד, מאוד חיובי.

גנדי זלמנוביץ: יהודים תרמו בזמנו וממשיכים לתרום גם היום תרומה ענקית להתפתחות אזרבייג'אן.

גנדי זלמנוביץ: אנחנו זוכים לכבוד ולהשפעה גדולה שם.

גנדי זלמנוביץ: הייתי רוצה גם להדגיש שהנה לאחרונה במסגרת הקונגרס של אירופה האסייתית אירחנו אצלנו קבוצה גדולה של כנס הנשיאים של הקהילות היהודיות באמריקה, שכללה שבעים נציגים.

גנדי זלמנוביץ: יוסף זיסלס ואני ארגנו את הביקור שלהם.

גנדי זלמנוביץ: אני פשוט אומר שאני רוצה לציין את זה, כדי שאתם פשוט תבינו.

גנדי זלמנוביץ: ובכן, אנחנו היינו אז אצל יועץ הנשיא ואמרו שהנה, מגיעים שבעים אנשים הם כולם נשיאים של קהילות יהודיות, הם נשיאים ברוטציה פשוט, ואנחנו היינו רוצים שהנשיא יקבל אותם.

גנדי זלמנוביץ: אומרים לנו "נו, בכמה אנשים מדובר?

גנדי זלמנוביץ: בחמישה, עשרה?".

גנדי זלמנוביץ: אנחנו אומרים "לא, בשבעים".

גנדי זלמנוביץ: הוא אמר שהנשיא מעולם לא קיבל כמות כה גדולה של אנשים ושזה בכלל בלתי אפשרי.

גנדי זלמנוביץ: בסופו של דבר הנשיא קיבל את כל השבעים, שוחח עם כל אחד באופן אישי.

גנדי זלמנוביץ: אחר כך הייתה פגישה עם הגברת הראשונה, היא עכשיו עומדת בראש קרן גיידר אלייב.

גנדי זלמנוביץ: כלומר, הפגישה נערכה בדרגים הגבוהים ביותר.

גנדי זלמנוביץ: נו, הפגישה עם שיח' אול אסלאם של קווקז נערכה אצלו, במשכן שלו.

גנדי זלמנוביץ: כלומר כל זה קורה אצלנו ברמה הגבוהה ביותר.

גנדי זלמנוביץ: לגבי האירועים של החודש האחרון, שלושים וארבעה ימים, הנה, שלושים וארבעה ימים.

גנדי זלמנוביץ: כמובן זה אומר קודם כל, ואתמול דובר על כך, שכל זה משודר בטלוויזיה.

גנדי זלמנוביץ: בעיקר אנחנו צופים בערוצים הרוסיים.

גנדי זלמנוביץ: יש כמה ערוצים תורכיים.

גנדי זלמנוביץ: כמובן שידורים של ילדים, של אוכלוסיה אזרחית בלבנון שנקלעה להפצצה ואז מראים איך מרימים תינוק בן חודש ונושאים אותו, כמובן שבכלי תקשורת של אזרבייג'אן מצוין שהתגובה הישראלית היא לא פרופורציונאלית.

גנדי זלמנוביץ: במובן הזה, כלומר, שגריר ישראל, מר ארטור לנק הופיע בטלוויזיה, כתב בעיתונים.

גנדי זלמנוביץ: אותו הדבר עשו גם הקהילות היהודיות, הן הסבירו שזאת הייתה פרובוקציה נגד ישראל, שהכול התחיל מחטיפת החיילים ומשיגור רקטות על יישובי הצפון.

גנדי זלמנוביץ: כלומר, בכל מקרה, אני רוצה להגיד, שכעקרון, כן כעקרון בעיתונים מופיעה הערכה מאוד אובייקטיבית של המצב.

גנדי זלמנוביץ: אבל כל העיתונים מדברים על זה שהרג אוכלוסיה אזרחית, הרג ילדים, זה מעשה בלתי נסלח.

גנדי זלמנוביץ: אבל מביאים גם דוגמאות מאוד טובות.

גנדי זלמנוביץ: אני אגיד לכם, אני, פשוט אתמול מר נודלמן הופיע ושם היה "מדינה שיעית, מדינה שיעית".

גנדי זלמנוביץ: אני אגיד לכם שאנחנו חיים מאתיים שנה מצוין, אני מתכוון יהודי אשכנז ואלף חמש מאות יהודי הרים עם השיעים, ועם הסונים, ויש לנו יחסים הכי טובים, הכי נפלאים.

גנדי זלמנוביץ: לגבי איראן.

גנדי זלמנוביץ: איראן נמצאת שלוש מאות קילומטר מעיר הבירה שלנו באקו.

גנדי זלמנוביץ: כלומר, אם אתה נכנס לאוטו בבאקו כעבור כארבע שעות נסיעה לכיוון לנקורן-אסטרה אתה באיראן.

גנדי זלמנוביץ: כמובן ששירותים מיוחדים של איראן פועלים באזרבייג'אן.

גנדי זלמנוביץ: הם פועלים ויש להם ארגונים מסוימים שאותם הם מממנים.

גנדי זלמנוביץ: השלטונות רודפים אותם בחומרה.

גנדי זלמנוביץ: אבל אני הייתי רוצה לציין, יושבת כאן נציגה של ארמניה, היא לפעמים נעלבת ממני, אבל עכשיו אני לא רוצה לדבר עם ארמניה, אני פשוט – ... רוצה להביא דוגמאות.

גנדי זלמנוביץ: אז ככה, באזרבייג'אן כולם מבינים שבין איראן לאזרבייג'אן היחסים הם מאוד גרועים.

גנדי זלמנוביץ: במה זה מתבטא?

גנדי זלמנוביץ: כלומר, באיראן מתגוררים שלושים מיליון אזרבייג'נים.

גנדי זלמנוביץ: הם למעשה לא יכולים ללמוד בבתי ספר בשפתם, אין להם עיתונים או טלוויזיה משלהם.

גנדי זלמנוביץ: מאתיים אלף ארמנים שמתגוררים שם - אז יש להם טלוויזיה, עיתונים וכן הלאה.

גנדי זלמנוביץ: לאחרונה, אני לא יודע אם אתם יודעים או לא, באחד העיתונים הממלכתיים של איראן פורסמה קריקטורה שבה אזרבייג'נים מופיעים כג'וקים.

גנדי זלמנוביץ: כתוצאה מכך נערכו באיראן הפגנות ועצרות המוניות.

גנדי זלמנוביץ: חלק גדול מאזרבייג'נים שנעצרו – המנהיגים נעצרו, חלק נהרגו במהלך דיכוי ההפגנות.

גנדי זלמנוביץ: הייתי רוצה פשוט לציין, תסתכלו, הנה היחס כלפי לבנון וישראל מצד אזרבייג'אן, אם לשים הצידה שמדובר במדינה יהודית וזאת (לא ברור).

גנדי זלמנוביץ: בלבנון מתגוררים מאה אלף ארמנים, וחלק מסוים של ארמנים השתתפו בפעולות צבאיות בנגורני קרבאך.

גנדי זלמנוביץ: לבנון הכירה בכך,

קול נשי מהקהל: זה עמוק מדי בשבילנו.

גנדי זלמנוביץ: כן, לבנון הכירה בעקרון בשואת הארמנים.

גנדי זלמנוביץ: אתם יודעים שגם תורכיה וגם אזרבייג'אן התנגדו להכרה הזאת.

גנדי זלמנוביץ: כלומר אני רוצה להגיד את הדבר הבא: איראן היום, כשהיא מדברת על כך שישראל רוצחת ערבים פלשתינאים, והיא מאוד מודאגת בגלל זה.

גנדי זלמנוביץ: ואגב, כדאי שתדעו, במלחמה הזאת כתוצאה ממצור, הרי תורכיה חסמה את הגבול שלה עם ארמניה, כמו גם אזרבייג'אן, היחידה שפתחה את הגבול ועוזרת לארמניה זאת איראן.

גנדי זלמנוביץ: כלומר, מה שאני אומר, זה שמדובר בפרדוקסים מעניינים, נכון?

גנדי זלמנוביץ: כמה אלפי קילומטר משם הם ידברו, ידאגו לאחיהם המוסלמים, שאותם כביכול "רוצחת מדינת ישראל" ובו זמנית בהיותם שכנים קרובים של מדינה מוסלמית אזרבייג'אן הם מעניקים סיוע לארמניה.

גנדי זלמנוביץ: בכך אני מסיים את דבריי.

גנדי זלמנוביץ: תודה.

אברהם מיכאלי: ראשית כל אני מברך את ראשי המשלחות שהגיעו לכאן לישראל לצערנו בימים הקשים האלה.

אברהם מיכאלי: מצד אחד אומרים שעם ישראל מגלה את כוח האחדות בתקופה של הצרות, בתקופה של המלחמות אבל אני מקווה ומאמין שבאמת הימים האלה שהם ימים של מבחן, ימים קשים לישראל, הימים האלה יחלפו ולכם לא צריך להסביר הרבה שאנחנו נאלצנו להיכנס למלחמה הזאת בגלל התוקפנות של האויב שהוא בעצם מחכה להזדמנות הזאת לתקוף אותנו הרבה מאד זמן והם לא מוכנים לקבל את העובדה הזאת שאנחנו נחיה כאן בארץ ישראל ואנחנו לא רצויים מבחינתם פה.

אברהם מיכאלי: ואתם כיהודים שחיים במדינות שונות בעולם צריכים להבין את זה באופן נחרץ שמי שנמצא פה בישראל, אנחנו הרי כולנו עלינו לישראל, גם מהתקופה האחרונה וגם כמה שנים לפני כן וכולנו הגענו הנה כדי לחיות במדינה שלנו והאויב הזה בעצם לא רוצה שנחיה במדינה הזאת.

אברהם מיכאלי: הם לא רוצים שאנחנו נהיה יהודים בארץ ישראל ולכן אתם כאחים שלנו, אתם כמשפחה גדולה שלנו מחזקים אותנו בכך שאתם נמצאים פה היום אתנו והמאמץ הזה שעשיתם ואיחדתם נציגים ממדינות שונות, והגעתם כולם יחד זה מחזק אותנו עוד יותר.

אברהם מיכאלי: אני יליד גרוזיה ואני מברך את כל ראשי המשלחות ביניהם את פרופ' ז'ימאלשוילי שנמצא פה גם כנציג מגרוזיה שהוא בעצם סגן שגריר גרוזיה בישראל.

אברהם מיכאלי: אני חושב שההשפעה שלכם על האחדות שלנו כאן היא השפעה גדולה מאד.

אברהם מיכאלי: מצד אחד אתם מחזקים אותנו אבל אני חושב שאתם גם הנציגים שלנו במדינות שלכם להשפיע על דעת הקהל אצלכם ואני יודע שיש מדינות שיש להם קשרים טובים ומצוינים, כפי ששמענו חלק מהן וכפי שאני יודע, קשרים טובים עם איראן.

אברהם מיכאלי: יש לכם במדינות שלכם שגרירויות של איראן ומצד אחד הנשיא האיראני הרי מכריז כל יום בקול רם שהוא רוצה להכחיד אותנו.

אברהם מיכאלי: הוא בעצם היטלר מס' 2 בשביל היהודים והוא לא מתבייש להגיד בכל הזדמנות שצריך להכחיד את ישראל, להשמיד אותה.

אברהם מיכאלי: אתם לא נעים יהיה לכם אולי לעמוד מול אותם האנשים במדינות שלכם ולייצג את העמדה שלנו, של היהודים ושל מדינת ישראל אבל זו חובתכם.

אברהם מיכאלי: אתם יכולים בכוח שלכם להשפיע, במדינות שלכם ובדעת הקהל שלכם שאיראן או המדינות העוינות לנו כמו למשל סוריה, יבינו שאנחנו חיים פה ונחיה פה.

אברהם מיכאלי: זאת עובדה ואתם צריכים להתרגל למחשבה בהזאת.

אברהם מיכאלי: אנחנו לא תוקפים אותם, אנחנו לא רוצים מלחמות אתם, אנחנו רוצים לחיות אתם בשלום אבל השלום צריך להיות דו צדדי.

אברהם מיכאלי: לא יכול להיות שמדינת ישראל כל הזמן תושיט יד לשלום והם יחזירו לנו מלחמה.

אברהם מיכאלי: יש גם תקשורת מקומית אצלכם במדינות שאני יודע שחלק מהם הם אנטי ישראלים.

אברהם מיכאלי: ומשדרים תוכניות לא מאוזנות.

אברהם מיכאלי: אני שמעתי פה מהחברים שחלק מהם באמת דיברו שיש להם שיעים וסונים במדינות שלהם ואני יודע שיש גם מדינות שנוצרים חיים שם אבל משדרים בטלביזיה תוכניות לא מאוזנות ועוינות למדינת ישראל.

אברהם מיכאלי: לכן אני מבקש מכם אם תוכלו להשפיע בקטע הזה שאנחנו ניראה בצורה אחרת.

אברהם מיכאלי: לא יכול להיות שכל הזמן מראים את הפליטים מלבנון ואת הילדים מלבנון ולא מראים את הסבל שלנו בצפון.

אברהם מיכאלי: רבותיי, אתם יודעים שנפלו 4000 טילים בצפון וכנראה אל7והים מלמעלה שומר על עם ישראל כי יכלו להיות מזה במינימום שבמינימום גם 4000 הרוגים, יש לנו מזל, בגלל שהשם שומר עלינו ויש לנו ניסים אנחנו צריכים לבוא ולהתבייש בכך שאנחנו לא קיבלנו מכה חזקה, קיבלנו מכה גופנית, מכה נפשית, מכה פיסית, מכה כלכלית, העולם לא רואה את זה.

אברהם מיכאלי: העולם רואה רק את הפליטים הלבנוניים שמסתובבים ומתרוצצים.

אברהם מיכאלי: זה לא הגון אבל אנחנו יודעים את המצב הזה, העולם לא מסתכל עלינו כל הזמן בהגינות.

אברהם מיכאלי: לכן תפקידכם כאחים שלנו, כמשפחה שלנו, כל אחד במדינה שלו לחזור ולייצג את עמדת מדינת ישראל.

אברהם מיכאלי: אני מאחל שנהיה בקשרים כאלה לאו דווקא בימי מלחמה אלא בעזרת השם שהמלחמה הזאת תסתיים במהרה, שהנזקים יתוקנו מהר ואנחנו כעם יהודי נחיה בקשר אחד עם השני עד שתגיעו לישראל, שתגיעו לישראל נשמח לקלוט אתכם פה.

אברהם מיכאלי: יהודה סמואל: בוקר טוב לכולם.

אברהם מיכאלי: בזמן הקשה הזה שבו מדינת ישראל עוברת משבר רציני אני בטוח שכל היהודים בגולה הם אתכם.

אברהם מיכאלי: אנחנו מרגישים את הכאב והסבל שהאחים והאחיות שלנו מתנסים בו ואני מביא אליכם את אותם רגשות מהקהילה היהודית בהודו.

אברהם מיכאלי: אנחנו קהילה קטנה המונה חמשת אלפים יהודים בהודו.

אברהם מיכאלי: אנחנו היינו קהילה משגשגת אולם מרבית האנשים עשו עליה לישראל אחרי הקמת מדינת ישראל.

אברהם מיכאלי: מאד קשה הפעם ואנחנו הוזמנו לבוא לכאן לאות הזדהות.

אברהם מיכאלי: היו לנו מספר אנשים מהודו שביקשו לבוא ולהיות אתכם בשעה זו ולומר לכם אנחנו אתכם אבל אני מביא לכם את המסר מהם, אנחנו צופים בכם מקרוב ישראל מאד יקרה לנו וקרובה ללבנו.

אברהם מיכאלי: בהודו כפי שאתם יודעים אנחנו המיעוט ביהדות העולם שלא חווה אנטישמיות ואנחנו חיים בהרמוניה עם שכנינו בהודו.

אברהם מיכאלי: מתוך סך כל האוכלוסיה בהודו 14 עד 18 אחוז הם מוסלמים.

אברהם מיכאלי: לנו יש בעיות דומות עם שכנתנו פקיסטן ושאלות רבות עלו בתקשורת ההודית, בין אדם לאדם, האם הודו צריכה לנקוט עמדה כמו ישראל?

אברהם מיכאלי: כי מורגש שהודו חלשה מדי בענייני טרור.

אברהם מיכאלי: האם אנחנו צריכים ללכת בעקבות הקו של ישראל?

אברהם מיכאלי: מבלי לשכוח שהשכנה שלנו היא מדינה גרעינית.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת היו הפגנות דומות בדלהי ובומביי ובקרב הקהילה המוסלמית אבל אנחנו נקטנו בכל אמצעי הזהירות הדרושים להגנה על אתרי היהודים, במיוחד בתי הכנסת.

אברהם מיכאלי: יש לנו תשעה עשר בתי כנסת פעילים בהודו כיום ואנחנו נקטנו בכל אמצעי הזהירות הדרושים להגנה על היהודים.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת למדיה תמיד יהיה תפקיד חשוב ותמיד חובטים בישראל בתקשורת זה כמובן בגלל הנושא המדובר של הנפט האירני האמור לזרום להודו בצנורות העוברים דרך פקיסטן.

אברהם מיכאלי: אנחנו יודעים שהממשלה הנוכחית היא ממשלה קואליציונית הנתמכת על ידי השמאל המפעיל לחץ עצום על הממשלה.

אברהם מיכאלי: אולם, כפי שכולכם בודאי מודעים לעובדה שישראל היא הספק השני בגודלו של נשק אחרי רוסיה כך שהיחסים בין שתי הממשלות לא היו מעולם כה טובים .

אברהם מיכאלי: יחד עם זה כשמגיעים למשבר במזרח התיכון או לסוגיית הפלשתינאים יש לחץ עצום של השמאל על הקואליציה לעמוד על כך שיופעל לחץ על הממשלה להלום מכל עבר בישראל.

אברהם מיכאלי: הודו הביעה עמדה מאוחר מאד בפרלמנט על מה שקרה אבל באותו זמן הודו בפעם הראשונה נקטה עמדה שהחיילים צריכים להיות משוחררים ללא תנאי.

אברהם מיכאלי: זה היה משהו שהיה חדש בפעם הראשונה.

אברהם מיכאלי: זה לא היה נהוג שהממשלה או דובריה ידברו בצורה כזו אבל הם הצהירו על הפסקת אז ושחרור החיילים ללא תנאי .

אברהם מיכאלי: כך שבדרך זו דברים משתנים.

אברהם מיכאלי: אני יכול רק לומר שהקהילה הקטנה של הודו אותה אני מייצג ביחד עם עמיתי מר אלברט טליוקה המזכיר הכללי של הקונגרס היהודי ההודי, אנחנו אתכם ואנו מתפללים שהשלום יחזור לשכון בישראל.

אברהם מיכאלי: תודה לכם.

אברהם מיכאלי: . .

זאב אלקין: הייתי רוצה קודם כל לברך את האורחים שלנו.

זאב אלקין: אני סבור שזה מאוד חשוב לנו, כישראלים ובפרט כישראלים יוצאי ברית המועצות (חלק מחברי הכנסת שנוכחים כאן הם יוצאי מדינות חבר העמים) לראות שהקהילה היהודית של חבר העמים מביעה בצורה מאוד פעילה את ההזדהות שלה עם מדינת ישראל.

זאב אלקין: אני מסכים עם יוסף זיסלס שיתכן וזהו אחד הפרמטרים החשובים ביותר על פיהם הקהילה תוכל להכריז על עצמה בפה מלא, ולהרגיש את עצמה כשותפה שוות זכויות על מפה יהודית בינלאומית, על כך שהיא לא רק צרכנית ולא רק קהילה שצריך לסייע לה, אלא היא כבר קהילה שעומדת על רגליה ובאה לעזרתה של ישראל ברגע הקשה.

זאב אלקין: בהיותי יוצא אוקראינה אני מאוד גאה שדווקא באוקראינה נערכה אחת העצרות הגדולות ביותר של תמיכה במדינת ישראל.

זאב אלקין: אני הייתי עכשיו במוסקבה, בשבוע שעבר, הודות למבצע שערך קונגרס אירופה האסייתית, ואני מוכרח לומר שזכיתי להפתעה נעימה ומאוד שמחתי מאוד על העמדה האמיצה של חלק ממנהיגי הקהילה היהודית של רוסיה.

זאב אלקין: אחד מהם נוכח כאן איתנו, פרופסור צ'לנוב, והוא, למיטב זכרוני זאת הפעם הראשונה כמעט, כאשר אחד המנהיגים הרשמיים של קהילה יהודית של רוסיה מופיע באופן רשמי בעצרת הזדהות עם ישראל עם דרישה המופנית לממשלתו להכיר בחיזבאללה כארגון טרור.

זאב אלקין: זה, בעצם, מעיד על שלב חשוב בהתפתחות הקהילה היהודית של רוסיה ומדינות חבר העמים, מעיד על כך שהיא מסוגלת להשמיע את קולה בסוגיות כאלה.

זאב אלקין: ונדמה לי שלנו כאן

זאב אלקין: בכנסת חשוב לציין את זה ולהביע את תודתנו על הצעד הלא אופייני כל כך למנהיגי קהילה יהודית ברוסיה, בכל מקרה.

זאב אלקין: ונדמה לי שבמובן הזה הרבה נעשה אבל כמובן שיש עוד הרבה מאוד מה שניתן להמשיך ולעשות משום שכאן דובר רבות כבר על כך שלישראל יש בעיה עם עבודת הסברה ברחבי העולם בכלל ובמרחב של אירופה האסייתית בפרט.

זאב אלקין: משום שהמאמצים הצנועים והאמצעים הדלים שיש למשרד החוץ שלנו מרוכזים בעיקר בכיוון אמריקאי, ואולי מערב אירופאי.

זאב אלקין: ניתן להתווכח עד כמה הדבר מוצדק או לא, אבל אלה העובדות שניתנו לנו, זאת המציאות נכון להיום.

זאב אלקין: נדמה לי שהקהילות היהודיות של המרחב של אירופה האסייתית יכולות לעשות עוד הרבה מאוד כדי לעזור לישראל בעבודת הסברה.

זאב אלקין: התחושה שלי מהנסיעה שלי לרוסיה הייתה שמצד אחד זה היה מאוד חשוב ומצד שני לא מספיק ומאחר מדי.

זאב אלקין: כן?

זאב אלקין: כלומר היה עדיף אם זה היה קורה קודם לכן.

זאב אלקין: אנחנו נאלצנו להיאבק עם דעת קהל שנוצרה כבר ולא להשפיע עליה במהלך היווצרותה.

זאב אלקין: וכמובן, לצערי, אני חושש שהפסקת האש הזאת, שנכנסה לתוקף ממש לפני מספר שעות, שעוד לא נאמרה המילה האחרונה לא במאבק בין ישראל לחיזבאללה וכמובן לא נאמרה המילה האחרונה בסכסוך במזרח התיכון.

זאב אלקין: ולכן אנחנו זקוקים לעזרה הזאת היום ונזדקק לה גם מחר.

זאב אלקין: ושישנו פוטנציאל עצום לפעילות כזאתץ צריך לומר שלמשל שלושה ערוצי טלוויזיה מובילים של רוסיה מחזיקים בעמדות הרבה יותר אנטי ישראליות מאשר השלטונות של רוסיה, והדבר בעצם יוצר פוטנציאל גדול לעבודת הסברה, לגיבוש הלובי.

זאב אלקין: למיטב זכרוני לראשונה בחמש עשרה שנים האחרונות ערוצי טלוויזיה ממלכתית מחזיקים בעמדה אנטי ישראלית יותר נוקשה מאשר העמדה הרשמית של שלטונות רוסיה.

זאב אלקין: לגבי גיוס הכספים גם אני, כמו הקולגה שלי מרינה סולודקין, מבין מה זה לגייס בתקופה כל כך קצרה ברחבי מדינות חבר העמים סכום של מיליון דולר.

זאב אלקין: ולכן יש לי מספר הצעות ואיחולים למיכאל בן אנטולי, ליוסף ולקולגות שלנו ממדינות חבר העמים.

זאב אלקין: מרינה כבר דיברה על כך שקהילת עולים חדשים, לא משנה, יוצאי מדינות שונות, היא אחת הנפגעות ביותר בעת מלחמה.

זאב אלקין: היא בין החלשות ביותר.

זאב אלקין: עולה חדש, באופן טבעי הרבה פחות מוגן במצב של משבר כלשהו.

זאב אלקין: לעתים קרובות הוא לא שולט היטב בשפה, לא מבין היטב את המציאות, מערכת הגנה החברתית שלו חלשה יותר.

זאב אלקין: והדבר נכון בין היתר גם בעת מלחמה האחרונה שלא לדבר על כך שבערים רבות בצפון הארץ עולים חדשים מהווים 30-40 אחוז מהאוכלוסייה הכוללת ובין אלה שנותרו במקלטים המספר עלה על 50%.

זאב אלקין: לעתים קרובות קבוצה זו של אנשים בישראל "נופלת בין הכיסאות", ואנחנו כאן לא מזמן שוחחנו, בוועדה הזאת על הרבה בעיות ספציפיות שהיו לעולים חדשים במהלך הפעולות הצבאיות האלה.

זאב אלקין: ונדמה לי שיהיה גם מאוד חשוב שהסיוע שמגיע מאותו מרחב גיאופוליטי שממנו הגיעו רוב העולים החדשים, בעת ארגון הסיוע הזה והתכנון של חלוקת המשאבים, רצוי שגם הבעיה הזאת תילקח בחשבון.

זאב אלקין: וזאת מעין כפפה שאני זורק לכיוון נציגי קונגרס יהודי של אירופה האסייתית, להתחשב באפשרות הזאת, משום שמדובר בקבוצה הפגיעה ביותר, ולעתים קרובות כאשר הכול הולך בזרם מעין מרכזי וגלובאלי, הקבוצה הזאת מקבלת פחות ממה שמגיע לה והרבה פחות ממה שהיא זקוקה לו במצב קשה זה.

זאב אלקין: הנה.

זאב אלקין: ודבר אחרון שהייתי רוצה להגיד.

זאב אלקין: כאן דובר לא מעט על איראן ועל העזרה שישראל זקוקה לה במאבקה נגד פרויקט הגרעין האיראני.

זאב אלקין: וכאן בעצם אין הרבה מה להוסיף.

זאב אלקין: לצערי אני בעצם מעריך בצורה די ריאלית את האפשרויות של לובי של קהילות יהודיות במרחב הגיאופוליטי של אירופה האסייתית בתחום הזה.

זאב אלקין: אני לא חושב שיש בכוחם לעצור את פרויקט הגרעין האיראני.

זאב אלקין: לכן אני הייתי מעלה את השאלה מזווית קצת אחרת.

זאב אלקין: העולם יאבק בפרויקט הגרעין האיראני ויאבק בדרכים שונות אבל נדמה לי שמאוד חשוב גם להעלות את סוגיית מערכת היחסים בין ישראל לאיראן, את מערכת היחסים בין ישראל למרחב גיאופוליטי של אירופה האסייתית.

זאב אלקין: ישראל לא נדונה לסכסוך נצחי עם איראן.

זאב אלקין: איראן בסך הכול עד לאחרונה לא הייתה צד לסכסוך הזה כלל.

זאב אלקין: לישראל אין גבול משותף עם איראן ותיאורטית אין להם מה לחלק ביניהם.

זאב אלקין: מבחינה היסטורית כך קרה שהיחסים בין המדינות התדרדרו בצורה חדה ובעת כהונתו של הנשיא האחרון ההרעה הזאת החריפה עוד יותר.

זאב אלקין: אבל נדמה לי שדווקא כאן לקהילות יהודיות של המרחב הגיאופוליטי של אירופה האסייתית יכולה להיות תרומה גדולה מאוד בניסיון, בדרך כלשהי ליצור איזה שהם ערוצים לשיתוף פעולה ולנסות לשנות את המצב הזה.

זאב אלקין: משום שאני לא בטוח שמבחינה גיאופוליטית אנחנו נדונים לחיות במצב הזה לנצח.

זאב אלקין: נחוצים איזה שהם מרחבים לצורך ביסוס המגעים.

זאב אלקין: אינני רואה מקום טוב יותר לצורך יצירת מגעים כלשהם בין ישראל מצד אחד ואיראן מצד שני, מאשר המרחב של אירופה האסייתית.

זאב אלקין: לכן הנה, את הכפפה הזאת הקהילה היהודית של אירופה האסייתית הייתה יכולה להרים.

זאב אלקין: בנסיעה האחרונה שלי, גם אם הייתה קצרה מאוד, למוסקבה אני ראיתי שיש לזה קרקע די ריאלית.

זאב אלקין: ואני סבור שלא רק במוסקבה אלא גם בבירות אחרות של אירופה האסייתית, בהם קיימות קהילות יהודיות חזקות.

זאב אלקין: תודה.

מרינה סולודקין: אפשר, מישה, אם אפשר להודות לקונגרס של אירופה האסייתית?

מרינה סולודקין: גם אותי הזמינו להופיע במוסקבה אבל היות שאני מבצעת הרבה פונקציות פנימיות (הרבה מאוד אנשים ישבו במקלטים והיה צריך, איך להגיד לכם, להאכיל אותם, להציל, לפנות, ובעיקר את הנכים) אני לא הצלחתי להיענות להזמנה.

מרינה סולודקין: כשיהיה יותר רגוע, אני אבוא בשמחה.

מרינה סולודקין: תודה.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: אני פשוט רוצה לענות על המשפט האחרון לגבי הכפפה.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: נדמה לי די חשוב להזכיר את זה דווקא עכשיו, בכנסת.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: קונגרס אירופה האסייתית יצר לאחרונה יחסים עם הקהילה היהודית של איראן.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: חבר מג'ליס האיראני מווטאמד ביקר במוסקבה על פי הזמנתנו.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: עד כמה שידוע לי זהו המקרה הראשון כאשר, אחרי המהפכה האסלאמית בסוף שנות ה-70, יהודים מאיראן הגיעו למדינה כלשהי בהזמנת ארגון יהודי.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: הם, כביכול, נוסעים די בחופשיות ברחבי העולם אבל לא בתור שכאלה.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: לא היו אלה מגעים קלים, אני מוכרח לומר בגלוי.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: והקהילה היהודית של איראן הנה חלק מהממסד האיראני.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: מצד אחד כביכול הם תמיד מדגישים את הדחייה הגמורה שלהם את הציונות, כאשר תחת "הציונות" הם מתכוונים לישראל, ואילו מצד שני אלה יהודים והם כמובן מחפשים, איך להגיד את זה, קשרים ומגעים עם יהודים, הם יהודים שמאוד גאים בזה שהם הצליחו להשיג כלל לא כתוב כזה באיראן על כך שאלה מביניהם שרוצים לבקר בישראל יכולים לנסוע לתורכיה, הם מקבלים שם מסמכים תורכיים ואחר כך נוסעים עם המסמכים האלה לישראל.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: ומכאן באותה הצורה חוזרים לשם.

פרופ' מיכאל צ'לנוב: כלומר, פשוט לידיעתכם, תדעו שמגעים כאלה קיימים והם יכולים להתגלות כמשמעותיים ביותר משום שכאשר מדברים על יחסים בין ישראל לאיראן רק לעתים רחוקות נזכרים בקהילה היהודית של איראן.

מיכאל נודלמן: עכשיו עברו כמה שעות מהפסקת האש ואני רוצה שכמה מילים יאמר לנו נציג משרד הביטחון אבי ברמן.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

אבי ברמן: בוקר טוב אדוני היושב ראש, אני אדבר ברוסית אבל מפאת כבודה של הכנסת אפתח את דברי בעברית.

אבי ברמן: בוקר טוב לכל האורחים.

אבי ברמן: אני נולדתי באוקראינה, בלבוב.

אבי ברמן: הגעתי לכאן כשהייתי בן עשר.

אבי ברמן: זה היה לפני 33 שנים.

אבי ברמן: מאז אני הספקתי לשרת 24 שנים בצבא ולכל האורחים אני מאחל שהילדים שלכם יעברו דרך כזאת.

אבי ברמן: ההורים שלי עלו לכאן משום שהם סברו שזה המקום הטוב ביותר עבור הילדים – עבור ילדים יהודיים, כדי לגדול בו.

אבי ברמן: למרות שהילדים לא תמיד מסכימים עם ההורים שלהם, הפעם אני מסכים איתם לחלוטין.

אבי ברמן: כמובן, אני רוצה להגיד לכם, ואתם כנראה יודעים זאת, יודעים היטב, שצבא הגנה לישראל שלנו מטפל בצורה מאוד מעמיקה בקליטת עולים מתגייסים.

אבי ברמן: הרבה מאוד מתגייסים עלו ממדינות ברית המועצות לשעבר, ואנחנו עושים כל מה שאנחנו יכולים כדי לעזור לחיילים עולים ולא רק מבחינה כלכלית אלא גם מבחינה נפשית.

אבי ברמן: וכן עושים כל מה שביכולתנו כדי לעזור לילדים כדי שתהליך הקליטה שלהם יהיה עד כמה שיותר חלק.

אבי ברמן: לגביכם, אנחנו כמובן מאוד מעריכים את הצעד שלהם ואת כל מה שאתם עושים בכיוון הזה.

אבי ברמן: כמובן, לפני 10-15 שנה היה קשה להאמין שהדבר בכלל אפשרי.

אבי ברמן: אני חושב שגם האנשים שיושבים כאן ומייצגים את הקהילות האלה לפני 15 שנה התקשו להאמין שהדבר בכלל אפשרי.

אבי ברמן: לגבי הקהילות האלה ולגבי הקהילות בתפוצה בכלל אני רוצה להגיד שלדעתי האישית, היות שמדינת ישראל הנה מדינה מאוד קטנה, אני סבור שהקהילות בתפוצה מהוות את העומק האסטרטגי של הארץ הזאת.

אבי ברמן: עומק אסטרטגי לא רק מבחינה כלכלית אלא, ומה שהרבה יותר חשוב, גם עומק אסטרטגי פוליטי.

אבי ברמן: ולכן אני סבור שכמובן שיש עוד הרבה מאוד אינטרסים ולא תמיד הם חופפים את האינטרסים של המדינה שלנו, אבל העומק האסטרטגי כשלעצמו יכול להיות בעל אספקטים שונים וכמובן, אחוות העם הישראלי ואחוות העם היהודי בכל העולם זאת אחת המטרות העיקריות הן של מדינת ישראל והן של הקהילה היהודית בתפוצות.

אבי ברמן: זה לא תמיד קל.

אבי ברמן: אבל זה מאוד חשוב משום שהאיום הגדול ביותר על העם היהודי זאת התבוללות.

אבי ברמן: וכמובן שזה האיום הגדול ביותר.

אבי ברמן: היכן אין התבוללות?

אבי ברמן: אין התבוללות בישראל, אבל היות שישנם עוד הרבה יהודים בחוץ לארץ, הדבר החשוב ביותר זה כמובן החינוך היהודי.

אבי ברמן: אלה מספר מילים שרציתי,

קול גברי מהקהל: כיצד העולים החדשים מחזקים את הצבא?

קול גברי מהקהל: כיצד הם נלחמים?

קול גברי מהקהל: אתה יכול לספר על זה?

אבי ברמן: נו, אין לי נתונים מדויקים אבל אני יודע שהרבה מאוד יוצאי ברית המועצות לשעבר מתנדבים ליחידות הקרביות ונחשבים לחיילים מצוינים.

אלכסנדר ברון: תודה רבה, מאוד הופתעתי שניתנה לי זכות הדיבור.

אלכסנדר ברון: אני ישבתי עכשיו וחשבתי על משהו משלי: קהילה, ישראל, שיתוף הפעולה ביניהם.

אלכסנדר ברון: ברור לחלוטין שכיוון השיחה היום הוא על עזרת הקהילות לישראל.

אלכסנדר ברון: אבל נדמה לי שישנו גם הצד השני של המטבע, ועליו צריך להגיד בקול רם כאן.

אלכסנדר ברון: אנחנו, כביכול, תסלחו לי, אולי זה מילה גסה, אנחנו בני ערובה של הניצחון שלנו.

אלכסנדר ברון: אם לא יהיה כאן ניצחון, הרי שלנו שם יהיה רע.

אלכסנדר ברון: ויהיה לנו מאוד קשה לחיות שם, במדינות שלנו.

אלכסנדר ברון: מספר מילים על הקהילה היהודית של קזחסטאן.

אלכסנדר ברון: קזחסטאן איכשהו בדרך כלל עומדת כביכול קצת בצד.

אלכסנדר ברון: הפנומן הזה של היום, כאשר במדינה עם רוב מוסלמי מתפתחת בצורה מאוד דינאמית קהילה יהודית.

אלכסנדר ברון: כיום אנחנו סבורים שיש בקזחסטאן כחמישים אלף יהודים.

אלכסנדר ברון: כלומר זאת קהילה די רצינית ואנחנו כל הזמן מוצאים עוד ועוד אנשים חדשים, אנחנו מחזירים להם את היהדות ורואים בזה את השירות שלנו למען התנועה היהודית והחיים היהודיים.

אלכסנדר ברון: כל החברים שלי והקולגות שלי מקזחסטאן כל שעה וכל יום עוקבים בדריכות אחר מה שמתרחש בישראל.

אלכסנדר ברון: אנחנו מאחלים לארץ הזאת שלום ורווחה.

אלכסנדר ברון: תודה לכם על תשומת הלב.

אמיל קאלו: קצת קשה לי לדבר ברוסית, תסלחו לי.

אמיל קאלו: מילים יפות, מילים מרגשות.

אמיל קאלו: אני בא מהמדינה שבה האנטישמיות כמעט ולא קיימת, רק ככה, ביטויים מקומיים בלבד.

אמיל קאלו: העם, שהציל אותנו בזמן השואה.

אמיל קאלו: ואני יושב כאן וחושב.

אמיל קאלו: יש לי שאלות לא מאוד נעימות.

אמיל קאלו: אתם יודעים שהייתה עלייה גדולה, כאשר הגיעו 90% מיהודי בולגריה לכאן, כלומר -

קול גברי מהקהל: יושב ראש של הוועדה הזאת היה זיסמן.

אמיל קאלו: כן, ידידי הטוב, אני מכיר אותו.

אמיל קאלו: הוא היה שגריר הוא היה שגריר אצלנו.

קול גברי מהקהל: כן, שגריר בבולגריה.

אמיל קאלו: כן.

אמיל קאלו: אז אצלנו העלייה הייתה בעלת אופי מאוד ציוני ולא כתגובה לאנטישמיות.

אמיל קאלו: לכן אני מרשה לעצמי לדבר בצורה לא כל כך אמוציונאלית.

אמיל קאלו: מדוע כך קרה שהצבא שכל כך האמנו בו, לא הצליח בצורה מהירה ומדויקת להגיב על המצב שנוצר?

אמיל קאלו: אני מאוד הייתי רוצה, כשאני כאן, בין חברים שלי, לשמוע – אנחנו כולנו יודעים, כולנו אוהבים את ישראל: לא צריך שכל אחד מאיתנו יצהיר על אהבתו לישראל, פשוט לא צריך.

אמיל קאלו: אנחנו זקוקים לתשובות מדויקות לשאלות האלה.

אמיל קאלו: אני יכול להיות עוד יותר נוקשה, משום שיש לי חברים, בחורים שלנו מבולגריה שמשרתים בצבא.

אמיל קאלו: מדוע יש שם בעיות?

אמיל קאלו: מדוע חסר משהו לצבא שלנו בצפון?

אמיל קאלו: הנה, אנחנו אמורים לדון בשאלות כאלה.

אמיל קאלו: וזה שאנחנו אוהבים את ישראל – זה מובן מאליו.

אמיל קאלו: כך שאולי אני לא קולע לנימת השיחה, אבל אני סבור שאנחנו צריכים לדון בנושא הזה.

אמיל קאלו: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה, אבל אני אענה על השאלה שלך גם ברוסית.

מיכאל נודלמן: דנים אצלנו בשאלות האלה, אבל כל עוד החיילים שלנו נמצאים בלבנון, כל עוד החייל האחרון לא עזב את לבנון אנחנו לא שמים נקודה בשאלות האלה.

מיכאל נודלמן: אחר כך, תאמין לי יהיו פה דיונים מאוד לוהטים, מי צדק ומי אשם.

מיכאל נודלמן: ויהיו וועדות שיעסקו בזה.

מיכאל נודלמן: אנחנו יודעים שלא הכול היה בסדר.

מיכאל נודלמן: אבל עכשיו בישראל אנחנו לא דנים בזה.

מיכאל נודלמן: כל עוד המלחמה נמשכת והיא עוד לא הסתיימה.

מיכאל נודלמן: השאלות האלה יעמדו בעתיד על סדר היום.

מיכאל נודלמן: תודה.

יבגניה לבובה: אני ביקשתי זכות דיבור רק לדקה.

יבגניה לבובה: כנראה שמה שאני אגיד לא משתלב במה שדובר היום, אבל מתרחשים תהליכים כל כך מעניינים! הנה למשל, ילדים יהודים מסנט פטרבורג גייסו ארבע מאות דולר לסיוע לילדים בקייטנות חירום בישראל.

יבגניה לבובה: זה קרה בפעם הראשונה.

יבגניה לבובה: אכן 400 דולר זה לא סכום מרשים, אבל כשלעצמו זה –

קול גברי מהקהל: זה לא הכסף.

יבגניה לבובה: כן.

יבגניה לבובה: ואני חושבת שדווקא בתקופה של חגים הילדים האלה יגייסו עוד כסף.

יבגניה לבובה: אבל אני רוצה להגיד משהו אחר.

יבגניה לבובה: ואולי עכשיו, ברגע הקריטי הזה יישמע הקול שאותו אני מנסה כל הזמן להשמיע, עם שאלה של מה בעצם קורה לילדים יהודיים ברוסיה, שהסבתות והסבים של ההורים שלהם החליפו להם בזמנו את הלאום במסמכים.

יבגניה לבובה: כלומר, עכשיו כבר הגיע דור ילדים שהסבתות והסבים שלהם, ממוצא יהודי, רשומים במסמכים כרוסים.

יבגניה לבובה: הילדים האלה מגיעים לא כדי לקבל משלוחי אוכל ולא כדי לקבל בידור בחינם.

יבגניה לבובה: הילדים האלה בכנות מוחלטת באים למערכת החינוך היהודי.

יבגניה לבובה: הילדים האלה גייסו כספים והם אגב, לרגע לא חשבו על כך שמדינת ישראל לא רואה בהם יהודים בשום צורה שהיא.

יבגניה לבובה: במשפחות נשמרו צילומים, איזה שהן עדויות עקיפות.

יבגניה לבובה: ואפילו, כנראה גם בית המשפט הרוסי על סמך המסמכים האלה יכול היה לשחזר את המוצא שלהם.

יבגניה לבובה: אבל אין לזה כל משמעות.

יבגניה לבובה: ואני חושבת שאם כבר הקהילה היהודית במדינות חבר העמים לאט לאט קמה מהברכיים והנה יוסף דיבר על שישים אחוז של מימון עצמי, ואני חוששת שאלה מספרים קצת מוגזמים, אבל לא על זה מדובר, אכן אנחנו קמים מהברכיים ומאוד היינו רוצים לעזור, והמעמד הזה החדש מאוד חשוב לנו.

יבגניה לבובה: אבל אולי, ישראל גם כן קצת תפנה את תשומת ליבה לדור הזה של ילדים מאוד מאוד יהודיים, אשר, להפך, השתחררו מההתבוללות המוחלטת של משפחתם וכעת מגיעים אל היהדות?

יבגניה לבובה: הנה.

מרינה סולודקין: אני רוצה לענות לך, שזה נושא למאבק מאוד חשוב אצלנו.

מרינה סולודקין: ולמרות הניצחון, הקהילה שלנו זכתה בבחירות, ויש לנו מספר גדול של מנדטים, אנחנו הפסדנו בכוח ההשפעה.

מרינה סולודקין: הדבר הראשון שזה השפיע עליו, ההפסד בכוח ההשפעה, כלומר שאין לנו שרים וסגני שרים, זה שכעת הכניסו תיקון שנקרא "תיקון 19 לחוק ההגירה" שיקשה עוד יותר את מצבם של הלא יהודים.

מרינה סולודקין: אנחנו אפילו לא מדברים על זה! כלומר, השלב הבא במאבק אותו צריך להתחיל: כיצד להחזיר את היהדות לאנשים אשר – אם קיבלו כאן את פלשמורה, כלומר אתיופים שהתנצרו במאה ה-19! וכאשר מדברים איתי על טוהר הדם, וכאן רבים מאוד אוהבים לדבר על טוהר הדם, אני בהיותי מאתיים אחוז תמיד אומרת "ראשית, אני מפקפקת בטוהר הדם שלך ושנית, אלה שמקבלים את פלשמורה צריכים להסתכל בצורה אחרת על הקהילות האחרות בגולה".

מרינה סולודקין: זהו רגע חשוב.

מרינה סולודקין: כלומר, לכן אני רוצה לומר לכם שצריך לשבת ולהתארגן.

מרינה סולודקין: התיקון ה-19 עבר בקריאה ראשונה.

מרינה סולודקין: זה היה תיקון של הממשלה.

מרינה סולודקין: לצערי הרב, נגד התיקון הזה הצביעו רק אני ושרנסקי.

מרינה סולודקין: השאר לא הגיעו.

מרינה סולודקין: למרות שהתיקון הזה פותח תיבת פנדורה ביחס לקרובי משפחה מדרגה ראשונה, כלומר הורים וילדים מנישואים ראשונים, כמובן במצב של –

קול גברי מהקהל: מה המשמעות של התיקון?

מרינה סולודקין: המשמעות של התיקון שכל אלה שאי פעם עברו על חוקי האשרות בישראל יגורשו ללא רחמים עם תקופת צינון שיצטרכו להמתין בגולה.

מרינה סולודקין: אני אנסה להכניס תיקון בקריאה השנייה, אבל זה לא כולל קרובי משפחה מדרגה ראשונה, אזרחי ישראל.

מרינה סולודקין: ואז נראה אם נפסיד כולנו ביחד, משום שלא מדובר בדברים מקריים, רבותיי.

מרינה סולודקין: כל הדברים הם לא מקריים.

מרינה סולודקין: תודה.

קול מהקהל: מי עומד מאחורי זה?

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: בסוף אני רוצה לתת זכות דיבור, פה מחכים הורים של חייל שנחטף לפני 3 שנים והוא יותר מכולם יודע מה זה סבל, מה זו מלחמה, הבן שלו לחם, היה בכל המדינות.

מרינה סולודקין: כולל קזחסטן נכון?

מיכאל נודלמן: כן.

מיכאל נודלמן: הוא קיבל את גופת בנו.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

חיים אברהם: כבוד היושב ראש, כבוד חברי הכנסת , כבוד נציג צה"ל וחבריי מהקונגרס האירו-אסיאני שאני נמצא בו מאז היווסדו.

חיים אברהם: אני רוצה להגיד שהסבל של המשפחה שלי לא מתחיל היום אלא מתחיל עוד לפני קום המדינה.

חיים אברהם: בן משפחתי, דוד של עדנה, נתלה על ידי הבריטים בכלא עכו כאשר אנחנו התנגדנו לשלטונם ורצינו לסלק אותם מהארץ.

חיים אברהם: הוא היה לוחם באצ"ל.

חיים אברהם: בן משפחתי טבע בצוללת "דקר", אחי נפל במלחמת יום הכיפורים בזמן שהסורים והמצרים הפתיעו אותנו ביום הקדוש ביותר לעם היהודי.

חיים אברהם: ולפני 6 שנים נחטף בני ובמשך 3 וחצי שנים החיבאללה לא אמר אפילו מילה מה קורה אתו.

חיים אברהם: כאשר ישראל נסוגה מלבנון, אחרי החלטה של מועצת הביטחון, במקום שהאו"ם יכפה על לבנון שלום עם ישראל, הוא נתן חבל ארוך מאד לחיזבאללה להתבצר, לקבל נשק מסוריה ומאיראן ובעידוד הפונדמנטליזם האיסלאמי נוצר מחסן של נשק מסוכן מבחינה אסטרטגית למדינת ישראל.

חיים אברהם: זאת הסיבה שגם המערב תמך במה שעשתה ישראל בלבנון ולהערכתי הסיפור זה עדיין לא נגמר.

חיים אברהם: כל עוד המערב לא יחסל את האיום האיראני אנו צפויים למלחמה, למלחמת עולם שלישית ואני אומר לכם רבותיי, כמו שאמרתי בקונגרס האמריקאי שבועיים לפני ה- 11 בספטמבר, אמרתי להם, רבותיי, הטרור יגיע גם לכאן ושבועיים אחרי זה הפילו להם את התאומים.

חיים אברהם: אני לא נביא זעם אבל אני אומר, אתם כאן השליחים של העם היהודי במדינות שנמצאות בקשר עם רוסיה הגדולה.

חיים אברהם: רוסיה היא אחת הסיבות למה שקורה כאן.

חיים אברהם: היא רוצה למכור נשק, הנשק שהיא מוכרת מגיע לאיראן, משם הוא מועבר לסוריה, מסוריה הוא מועבר לחיזבאללה וזה שומר על מתח קבוע במזרח התיכון.

חיים אברהם: מי כמוכם יכול להשפיע , אני יודע שV לא פשוט להשמיע קול מחאה בתוך עולם שהו רעב ללחם ורוצה להתקדם ולהגיע לממדים של המערב אבל מאידך, האם ניתן עוד פעם שהעם היהודי יעבור טרגדיה נוראה?

חיים אברהם: אני חושב שלא.

חיים אברהם: ולכם יש תפקיד חשוב ביותר להעלות את הנושא לסדר היום הלאומי שם, ולפקוח את עיניים של אלה שלא רואים את כל התמונה.

חיים אברהם: תודה רבה לכם על הסיוע שנתתם למדינת ישראל ולתושביה בימים הקשים האלה, כל הכבוד לכם.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: כולם דיברו, כולם שמעו מה אמרו פה, אמרו דברים חשובים מאד.

מיכאל נודלמן: אני מסכים שהאיום האיראני הוא חזק, חיזבאללה זה חיזבאללה, איום איראני זה איום אסטרטגי מול ישראל ואני רוצה שכל הנוכחים פה, כל חברי הקונגרס מכל המדינות ידעו שזה איום אסטרטגי ואתם צריכים, אני יודע שזה קשה אבל זה אפשרי, אתם צריכים להביא ידיעה זו לעם שלכם, ליהודים שם, לממשלות שלהם.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד שהפגישות האלה חשובות מאד.

מיכאל נודלמן: זה לא כל כך פשוט לחיות במלחמה כשהבנים מקבלים צו 8 והולכים למלחמה, שהבתים שלנו נהרסים מהקטיושות.

מיכאל נודלמן: זה קשה מאד.

מיכאל נודלמן: הבן שלי שירת בלבנון עכשיו וזו כבר הפעם השניה.

מיכאל נודלמן: אני מרגיש גאה שאתם פה, שאתם תומכים בנו, שאתם בלבכם אתנו ועל זה אני רוצה להגיד תודה רבה מכל הלב.

מיכאל נודלמן: אני מאחל לכם שאף פעם לא תדעו מה זו מלחמה, מה זה טרור ושתמיד תהיו למען מדינת ישראל.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מרינה סולודקין: לצערי הרב אם היו עומדים החוגים החרדים עוד הייתי מבינה את זה, משום שאצלם זה כמו שבשבילי נישואים אזרחיים כך בשבילם כשרות ומי הוא יהודי.

מרינה סולודקין: מאחורי זה לא עומדים החרדים.

מרינה סולודקין: מאחורי זה עומדים – איך להגיד לכם – האליטה של ישראל שאולי קצת התעייפה מאיתנו.

מרינה סולודקין: תודה