ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 21, 2006-08-02 10:00

זבולון אורלב: בוקר טוב.

זבולון אורלב: אני פותח את ישיבת הוועדה שתוקדש היום להשפעת המלחמה ומצב החירום או המצב המיוחד שהוכרז בצפון הארץ על מכוני המחקר, על מרכזי המו"פ האזוריים, על החממות הטכנולוגיות ועל מפעלי ההיי-טק בצפון, כלומר כל אותן פעילויות שנמצאים בתחום עבודת ועדת המדע והטכנולוגיה.

זבולון אורלב: אנחנו רוצים להבין את ההשפעה קצרת הטווח המיידית, מה קורה עם המסגרות האלה היום, אתמול, מחר, להבין את ההשפעות ארוכות הטווח ומה יקרה בשש אחרי המלחמה.

זבולון אורלב: איש מאתנו לא יודע מתי היא תסתיים, כל אחד מעריך, אני אישית חושב שלקראת סוף השבוע הבא נראה סביר שכנראה היא תסתיים, אבל יכול להיות שגם אני טועה, להבין האם ההסדרים שהאוצר הגיע להבנה עם התעשיינים, עם המעסיקים ועם ההסתדרות, האם הם עונים לבעיה של המסגרות שאנחנו מטפלים בהם או רוצים לעזור להם, האם יש בעיות שעד היום לא ניתנו, לא ניתנה הדעה מה המחיר המדעי והטכנולוגי, אם יש כזה מחיר שאנחנו משלמים כתוצאה מהלחימה בצפון.

זבולון אורלב: על כל אלה אנחנו רצינו להיפגש ולדבר היום, אנחנו ביקשנו להזמין גם את נציגי משרדי הממשלה הקשורים בעניין וגם את האנשים מהצפון, אני לא יודע מי מהם הגיע, גם אנשים שפעילים בצפון, אנחנו ביקשנו ממחלקת המידע והמחקר, מרון, להכין לנו איזה שהוא מסמך, אני מניח שגם המסמך הזה נמצא בפניכם, כדי לקבל מושג מה קורה עם המסגרות האלה בצפון.

זבולון אורלב: אז אולי נתחיל עם משרדי הממשלה, אולי נתחיל עם המדען הראשי של התמ"ת, שאני רואה שסגנו נמצא כאן, לשאול על המידע ועל תמונת המצב כפי שהמדען הראשי של משרד התמ"ת רואה את העניין.

זבולון אורלב: ד"ר שאול פריירייך, בבקשה.

שאול פריירייך: עשינו שני דברים, האחד מיפוי של המפעלים שמקבלים מאתנו מענקים, ולגביהם לבדוק את המצב של תזרים המזומנים שלהם בכל הנוגע, אני מדגיש, לנושא של תוכניות מחקר ופיתוח, מהיבטים אחרים אנחנו לא עסקנו בהם בכלל ולגביהם אנחנו נזרים את הכספים כרגע המגיעים והמתבקשים, כאשר את התוצאות המעשיות, קרי – הפסקת העבודה וההשלכות שיש לזה, כשהרי אנשים פשוט לא עבדו באותה תקופה או לפחות חלקם, אנחנו נפתור בשלב מאוחר יותר, כמובן שיהיה צורך לעשות איזה סנכרון, אם חברות תקבלנה מהממשלה ישירות מענקים בגין הפיצוי הזה וחלקם גם ייפול על נושא של האנשים של המחקר ופיתוח, כלומר עלויותיהם וכן הלאה, אז אנחנו נקזז את זה, אבל זה לטווח הארוך.

שאול פריירייך: לגבי מכוני מחקר, המכונים האלה שנמצאים בלשכת המדען הראשי, להבדיל מחממות שזה גם בלשכת המדען הראשי אבל יש כאן את רינה שהיא תדבר על זה, בראש ובראשונה מדובר במיג"ל, שכרגע אנחנו צריכים להזרים לו קרוב למיליון שקל, ישנו כאן יעקב ארזי שהוא המנכ"ל, אנחנו צריכים להזרים קרוב למיליון שקל וזה נמצא בטיפול של ימים ספורים, זאת אומרת זה לפני הוצאת הוראת התשלום הרגילה, הסטנדרטית, שהיא תיעשה בהתעלם מכל- - -

זבולון אורלב: שזה עיכוב?

זבולון אורלב: כלומר חריגות?

שאול פריירייך: היו עיכובים פנימיים בתוך המשרד בגלל איזה בעיות, נקרא לזה בעיות מחשוב, שלא כאן המקום לפרט אותן, אבל הן באו על פתרונן, אני מניח שאו היום או מחר יוצאת הוראת התשלום הזו, שהפירוש שלה הוא הקלה בתזרים המזומנים של המכון.

שאול פריירייך: זה לא יפתור את הבעיה של עבודה שלא נעשתה, זה אנחנו נעשה Off line, לאחר מכן, כשאנחנו נראה, כשגם האנשים ידעו לאמוד בדיוק את הנזק מבחינת הנוכחות של אנשים וכן הלאה.

זבולון אורלב: לכם יש תמונת מצב על הנזק של המו"פ?

שאול פריירייך: כרגע – לא.

זבולון אורלב: אם אני מבין אותך נכון, מה שהחלטתם זה שבכל מה שקשור בהזרמת הכספים של המדען הראשי לאותם פרויקטים שאושרו, ההזרמה נמשכת כרגיל, ואומרים להם, פחות או יותר כרגיל,

שאול פריירייך: נכון.

זבולון אורלב: אומרים להם – התחשבנות נעשה מאוחר יותר.

שאול פריירייך: נכון.

זבולון אורלב: תוך ידיעה שיש עיכוב בפעילות.

שאול פריירייך: בהחלט.

זבולון אורלב: באיזה היקף כספים אנחנו מדברים, פחות או יותר?

שאול פריירייך: בצפון אנחנו איתרנו משהו בסביבות ה- 15 חברות, מדובר על, בחברות האלה, על כ- 30 פרויקטים שונים, ואני מדבר על מגבול הלבנון, מחניתה ועד מגדל העמק וכן הלאה.

שאול פריירייך: זה המספר.

זבולון אורלב: באיזה סכומים מדובר?

זבולון אורלב: זה מיליונים בודדים, עשרות מיליונים, מאות מיליונים?

שאול פריירייך: זה במיליוני שקלים, בגדול.

זבולון אורלב: מיליוני שקלים.

זבולון אורלב: הם פנו אליכם?

זבולון אורלב: אתם פניתם אליהם?

שאול פריירייך: לא, זה יוזמה שלנו.

זבולון אורלב: ויש פניה שלא נענתה?

שאול פריירייך: לא, אבל זה כרגע, הכל בהתהוות, זאת אומרת זה מאוד טרי, אני מניח שאת הדברים המבוססים נוכל להביא רק, איך אמרנו?

שאול פריירייך: בסיום המלחמה, כלומר, אז כל אחד יוכל לדעת, כי יש שונות בין מפעלים.

שאול פריירייך: יש מפעלים שהעבודה בהם היתה סבירה, כלומר אנשים באו ויש כאלה שהם פשוט סגרו את השערים, לגמרי.

שאול פריירייך: לא באו.

שאול פריירייך: אז אנחנו נצטרך לטכס עצה.

זבולון אורלב: אני מבין עכשיו שאני צריך לבקש מגב' רינה פרידור, מנהלת פרויקט חממות טכנולוגיות.

זבולון אורלב: כן, מה קורה עם החממות?

רינה פרידור: בחומר שהוכן פה הוזכרו שבע חממות, ישנה גם החממה בגוש שגב, טירדיון, שהיא גם נמצאת באזור המאוים וכמו ששאול אמר, אנחנו לא יכולים היום לאמוד את הנזקים, אבל בוודאי יהיו נזקים מפני שמשכורות נשלם ועבודה לא נעשית בחלק לא מבוטל מהפרויקטים ונצטרך לתת הערכות לפרויקטים ונצטרך לתת הערכות עם הגדלת תקציב מפני שמשכורות שלנו מחודשים שהם לא עבדו וזה פשוט מתחייב.

זבולון אורלב: כלומר אתם מעבירים את התקציב הרגיל, את ההתחייבות הרגילה, לחודש יולי, למרות שאתם יודעים שהחממה לא, לא פעלה בצורה מסודרת?

רינה פרידור: החממה מקבלת מאתנו תשלומים בגין הוצאות שהיא מדווחת, 60%, בין 60% ל- 65% מכל תקציב של פרויקט הוא משכורות.

רינה פרידור: משכורות משולמות כך או כך,

זבולון אורלב: כלומר, הם ידווחו על כך שהם שילמו את המשכורות ואתם,

רינה פרידור: ואנחנו נשלם ואנחנו נאמוד את הנזק,

זבולון אורלב: ובטווח הארוך, מי יישא בנזק?

רינה פרידור: זאת השאלה.

רינה פרידור: להערכתי, צריך יהיה, אנחנו נזדקק לאיזה שהיא תוספת תקציב, כדי לשלם את החלקים החסרים,

זבולון אורלב: אני אגיד לכם גם למה אני שואל.

זבולון אורלב: אני יזמתי ויוזמתי התקבלה, הצעתי ליושבת-ראש ועדת הכנסת ליזום נסיעה משותפת של יושבי-ראש ועדות הכנסת לצפון ואכן נסענו בשבוע שעבר תשעה ראשי ועדות ובסיכום הסיור סיכמנו שראשי הוועדות ייפגשו עם שר האוצר ושר הפנים, יכול להיות שאנחנו נוסיף לזה גם את שר התמ"ת לצורך העניין הזה, לאחר שבעצם צברנו את כל הבעיות שבסיור ובישיבות המיוחדות שאנחנו מקיימים, מתוך הנחה שפגישה של ראשי ועדות הכנסת עם שר האוצר ועם שר הפנים ויכול להיות שגם שר התמ"ת אני אבקש שיצרפו אותו, יכולה לחשוף בעיות שלא נידונו.

זבולון אורלב: למשל, בעיה כזאת – אני לא יודע אם היא בכלל נדונה ואני חסיד של להעלות את הנושא הזה כמה שיותר מהר כי מה שקורה – אני רואה שהממשלה יושבת ומדברת עם התעשיינים וכו', תעשיית המדע והטכנולוגיה היא תרבותית, היא שקטה, היא נעימה, היא לא צועקת וכדומה, אז אני רואה לעצמי להיות דוברם, לפחות בצד הפרלמנטארי, כדי לשים את הנושא על סדר היום כדי שבעיותיהם גם כן יקבלו התייחסות שוויונית, יחסית, אני מניח שכולם ישלמו את הנזקים, כל אחד מאתנו ישלם נזקים אבל לפחות שתהיה התייחסות שוויונית כלפי המגזר הזה, ביחס ליתר הפתרונות שנותנים.

זבולון אורלב: אז אני מבין שלטווח הקצר אין לנו כרגע בעיה מנקודת מבטכם, אנחנו לא יודעים מה יהיה הפתרון בעתיד, כשברור שיש נזק תקציבי למלחמה, גם בהיבט של החממות הטכנולוגיות, שמשכורות צריכים לשלם והתמורה, התמורה.

זבולון אורלב: באיזה היקף תקציבי של נזקים את, באיזה סדרי-גודל, אני לא מצפה שתאמרי לי מספר ברור, אבל סדרי גודל.

רינה פרידור: בסדרי גודל של חמישה עד עשרה מיליון שקל, אני מתארת לעצמי, אם המצב המלחמתי יארך חודש או חודש וחצי, חודשיים יכול להיות.

רינה פרידור: אנחנו מדברים על שמונה חממות שבכל אחת מהן עובדים לפחות 50 אנשים, אז לא כולם מתבטלים, אבל 50% בוודאי יושבתו מעבודתם וזה הרבה, הרבה משכורות שמשולמות בלי תמורה.

זבולון אורלב: יש לך תמונת מצב מדויקת איפה עובדים, כמה עובדים?

זבולון אורלב: מי מושבת, מי לא מושבת?

רינה פרידור: אין לי תמונת מצב מדויקת, אבל אני בקשר קבוע עם כל אחד ממנהלי החממות ואני מקבלת דיווח.

רינה פרידור: למשל, בחממה דווקא בחיפה, בחממה אחת לא עובדים בכלל מפני שהיא נמצאת כמעט בחצר של בתי הזיקוק ואין שם אזורים מוגנים, יש, יושב פה סגן מנהל, מנהלת החממה, עוזי, ושמה יש מעט מאוד פרויקטים בתוכנה, יש שם השבתה טוטאלית.

רינה פרידור: בחממות אחרות עובדים בצורה חלקית.

זבולון אורלב: נעבור עכשיו למרכזי המו"פ האזוריים, סימה גיאלצ'ינסקי.

זבולון אורלב: כן, אנחנו מדברים על מרכזי המו"פ האזוריים שבצפון, נמצאים פה אנשים, כן-?

סימה גיאלצ'ינסקי: מר יעקב ארזי, שהוא מנכ"ל מיג"ל, אתמול ביקרנו בשני מרכזי מו"פ בצפון, במיג"ל ובאגודת הגליל, אנחנו בקשר יום-יומי שוטף אתם וזה באמת היה שונה לראות אתמול את מיג"ל, שתמיד יש שם 140 עובדים ואתמול ראינו שם בודדים, ממש בודדים, אפשר היה על יד אחת לספור אותם.

סימה גיאלצ'ינסקי: אנחנו יודעים שיש שם נזקים, אי-אפשר לאמוד כרגע את הנזקים,

זבולון אורלב: סדרי גודל.

זבולון אורלב: עשרות אלפים?

זבולון אורלב: מאות אלפים?

זבולון אורלב: מיליונים?

זבולון אורלב: עשרות מיליונים?

סימה גיאלצ'ינסקי: בכל המעבדות,

סימה גיאלצ'ינסקי: בדיוק.

סימה גיאלצ'ינסקי: המעבדות מושבתות, אין מה לעשות שם, כרגע, מבחינת לאמוד נזקים.

זבולון אורלב: מה הנזק המדעי, הטכנולוגי, יש,

סימה גיאלצ'ינסקי: כל הניסויים עומדים, כל המחקרים, הכל נעצר.

זבולון אורלב: זה נזקים הפיכים?

זבולון אורלב: לא הפיכים?

זבולון אורלב: זה עיכוב?

סימה גיאלצ'ינסקי: בחלקם הם בלתי הפיכים, בוודאי.

סימה גיאלצ'ינסקי: עכשיו, היינו גם באגודת הגליל, באגודת הגליל ראינו שם, היו שם כמעט כל החוקרים,

זבולון אורלב: יש פה מישהו מאגודת הגליל?

סימה גיאלצ'ינסקי: שם יותר שקט היה, ראינו גם את מרבית,

זבולון אורלב: איפה הם ממוקמים?

סימה גיאלצ'ינסקי: בשפרעם.

סימה גיאלצ'ינסקי: וקצרין, כן, מי שכתוב כאן, מרכז שלנו שנמצא בקצרין, הם עובדים הם רק לא יוצאים לשטח, יש שם הרבה דברים בתחום החקלאות, הם לא יכולים לצאת לשטח, אז הנזקים שם יהיו, כאשר נאמוד אותם, זה יהיה על הניסויים, מחקרים שמתנהלים מחוץ למרכז המחקר והפיתוח.

זבולון אורלב: מה קורה עם התקציב?

סימה גיאלצ'ינסקי: אנחנו העברנו לדוגמה למיג"ל 90% מהתקציב, כבר העברנו אותו.

זבולון אורלב: למה לא 100%?

סימה גיאלצ'ינסקי: כי את ה- 10% אנחנו נעביר בימים הקרובים, אבל,

זבולון אורלב: בגלל המלחמה או מה?

סימה גיאלצ'ינסקי: כן, כן, כן.

זבולון אורלב: וה- 10% מורכבים מבעיות,

סימה גיאלצ'ינסקי: לא לא לא, מה פתאום?

סימה גיאלצ'ינסקי: ה- 90% עברו על-מנת להקל עליהם,

זבולון אורלב: ה- 90% עברו לפני הזמן?

סימה גיאלצ'ינסקי: לפני הזמן, ולא שום אבן דרך לא עמדה בדרך.

זבולון אורלב: הבנתי.

זבולון אורלב: הואיל ויש, הואיל ואת אומרת ואני מסכים אתך, שיהיו נזקים, תקציביים, מדעיים, מי, דובר כבר במשרד על כיסוי הנזקים, יש איזה הידברות עם האוצר?

סימה גיאלצ'ינסקי: אתמול זה היה אחד מהדברים שנסענו לראות, כדי שהמשרד יוכל ממש, בוודאי, יש למנכ"ל פגישות עם אנשי האוצר ועם אנשים נוספים.

זבולון אורלב: שמעתי שהשר שלכם היה במעלות.

סימה גיאלצ'ינסקי: יכול להיות.

זבולון אורלב: את יודעת שיש הידברות?

סימה גיאלצ'ינסקי: יש, כן, בהחלט.

זבולון אורלב: את לא יודעת, אבל, תוצאות.

סימה גיאלצ'ינסקי: בהחלט.

זבולון אורלב: זה נאמר גם לאנשים, לאנשי השטח, הפגישה שלנו עם שר האוצר ושר הפנים היא ביום שלישי הבא, ב- 8.8, ב- 13:00, כך שאנחנו, מראש אני אומר, אנחנו מבקשים מכל הגורמים שלפחות 24 שעות קודם, יעבירו למנהלת הוועדה, לענת, את הבעיות כמו שהם רואים לצורך הדיון הזה, תצאו מתוך נקודת הנחה שגם אם לא שר התמ"ת אז לפחות מנכ"ל התמ"ת יהיה, כלומר יהיו נציגים של משרדי ממשלה, אני גם אבקש שנציג משרד המדע ישתתף בדיון הזה.

זבולון אורלב: אז כבר בשלב הזה אני אומר שהיינו רוצים לקבל מידע, כולל גם מידע כמותי, באשר, לקראת הפגישה הזאת.

זבולון אורלב: משרד החינוך, יש איזה שהן השלכות של המלחמה על היבט המחקר שלכם?

זבולון אורלב: אין, אין שום היבט.

זבולון אורלב: משרד הבריאות לצערנו, פרופ' רחמימוב שהיה, נכנס כבר לבניין, אבל חש לא טוב אז הוא חזר לענייניו,

יעקב ארזי: אגב, אני לא יודע אם זה חינוך או מל"ג, אבל אני יכול להגיד לכם שבמכללת תל-חי יש קושי עצום בהרשמת תלמידים.

זבולון אורלב: זה מל"ג.

זבולון אורלב: אני מוכן לשמוע, כי אני חבר ועדת החינוך והתרבות, אז, אני, כשיגיע תורך, אם תתייחס לדבר הזה, בהחלט עוזר.

זבולון אורלב: משרד החקלאות בבקשה.

אורי מינגלגרין: אני סגן ראש מינהל המחקר החקלאי, הידוע בפי העם וולקאני, למחקר.

אורי מינגלגרין: באנו הנה במשלחת מתוגברת כדי להדגיש את החשיבות שאנחנו נותנים לפגישה מהסוג הזה.

אורי מינגלגרין: נמצאים אתי ד"ר נורית קציר, שהיא מנהלת נווה יער שתכף אני אומר מה זה ונמצא גם ד"ר שנאן הרפז, שהוא המרכז המדעי של המו"פים בארץ, של המו"פים האזוריים בארץ.

אורי מינגלגרין: אני רוצה לומר כמה דברים.

אורי מינגלגרין: ראשית, אנחנו גאים בכך שאנשינו בצפון המשיכו לעבוד בכל חבלי צפון הארץ בכל זמן המלחמה, למרות הפגיעות, כולל טיל בתוך בית של אחד החוקרים שלנו, ולכן אני לא חושב שאנחנו יכולים לדבר על נזקים.

אורי מינגלגרין: אנחנו נפעל שהפועלים, שהנזקים במינימום, אבל זה נכון שהפעולות האלה הן לא פעולות סטנדרטיות ולכן יש להן עלויות.

אורי מינגלגרין: כלומר אפשר לציין מאמצים נוספים שנעשו, אבל אנשינו יצאו וקטפו, למשל עכשיו עונת הקטיף במטעים, בחלקות הניסיוניות, עשינו את כל מה שצריך ואני חושב שמגיע לאנשים שלנו כל הכבוד על כך.

זבולון אורלב: עם כל התודה וההוקרה, איזה פעולות מחקריות, אתה יכול,

אורי מינגלגרין: כן, נעשות.

אורי מינגלגרין: אז עכשיו אני אכנס לחלק הזה.

אורי מינגלגרין: ראשית, אני רוצה לציין שבכלל לא מופיעים פה, הפעולות המחקריות שאנחנו עושים בצפון הם ככה – ראשית, מרכז, המרכז המדעי,

זבולון אורלב: לא מופיעות פה כי אני צריך להגן על רון, הוא קיבל ממני התראה כל-כך קצרה, של 48 שעות, הוא, רון זה עורך המסמך הזה, הוא עובד המחקר של ה- מ"מ שעובד מול הוועדה שעושה עבודה טובה, אז לכן כל מילה שכתוב פה, אני רק אומר לו תודה שזה פשוט, לא היה זמן.

אורי מינגלגרין: אל"ף, אני אגיד לרון גם תודה על העבודה שהוא השקיע, אבל עכשיו תשמע מה חסר, אולי אפשר עוד להוסיף.

אורי מינגלגרין: ראשית, המרכז המדעי נווה יער שמצוי במרגלות הגליל התחתון מול בית שערים.

אורי מינגלגרין: במרכז הזה עובדים 25 חוקרים וסך כל כוח-האדם שם הוא כ- 100 איש ואנחנו מכסים שם מגוון עצום של עבודות בתחום החקלאות בייחוד.

אורי מינגלגרין: אנחנו מפעילים את חוות כרי-דשא שעוסקת בבקר, צפונית לכנרת, חוות מתתיהו עוסקת במטעים ממש על כביש הצפון, כמעט ממש על כביש הצפון.

זבולון אורלב: מה היא עושה?

אורי מינגלגרין: מטעים.

אורי מינגלגרין: מטעים ודברים שקשורים לכך, כמו אינטמולוגיה, הגנת הצומח בהקשר של מטעים, אבל מטעים היא המרכז.

אורי מינגלגרין: כמו-כן הניהול המדעי של המו"פים, בכל הארץ אבל כמובן בצפון, הוא עלינו לכל מו"פ אזורי יש מנהל מדעי ממינהל המחקר החקלאי ומחקרים רבים בצפון נעשים על-ידי חוקרי מינהל המחקר החקלאי שהמעבדות שלהם הם במרכז הארץ, אבל השדות, המטעים, נמצאים כמובן היכן שהם נמצאים ובמקרה הזה – בצפון.

אורי מינגלגרין: אני לא אגזים אם אני אומר, ואולי יעקב ארזי יוכל לחזק את זה, שכ- 50% מהפעילות המחקרית בתחומי חקלאות, פיתוח הכפר, שמירה על שטחים פתוחים והסביבה, מהקו חיפה כינרת נגיד וצפונה, נגיד, נעשים על-ידינו.

אורי מינגלגרין: כלומר, אנחנו, אנחנו מאוד על המפה באזור ההוא.

אורי מינגלגרין: אני רוצה לומר שאנחנו נשמח לשתף פעולה בכל דרך שהיא.

אורי מינגלגרין: למשל, הזכרת קודם פגישה עתידית עם שר האוצר ושר התמ"ת, אולי כדאי שיהיה Input אולי משר החקלאות גם, בגלל החלק העצום במחקר ופיתוח שנעשה שם, שהוא בתחום החקלאות ושמירת שטחים פתוחים, אולי כדאי לערב גם את משרד החקלאות.

אורי מינגלגרין: איך שלא יהיה, אנחנו נשמח לשתף פעולה בכל פעילות כזאת, לתקן את הנזקים שנעשו בזמן,

זבולון אורלב: מה הנזקים שנעשו, זה מה שאני מעוניין לדעת.

נורית קציר: מבחינת מחקרים, אנחנו מנסים להחזיק את המחקר בלי לפגוע בו, אבל גם לנו יש בעיה של אנשים, חיפה ויש לנו בחורה מאדמית, יש לנו אנשים מעין אל אסד, מעראבה, אנשים עשו מאמץ גדול להגיע, לא כולם יכלו להגיע,

זבולון אורלב: הם עובדי מדינה?

נורית קציר: הם עובדי מדינה.

זבולון אורלב: כלומר, הם יקבלו את המשכורות שלהם,

נורית קציר: מבחינת משכורת – הם מכוסים, למרות העניין שהם יודעים שהם מכוסים, רוב האנשים עשו מאמץ גדול לא להפסיד ימי עבודה, לקיים את המחקר למרות שאין לנו מבנים מוגנים כל-כך וחלק גדול מהעבודה נעשה בשדה.

נורית קציר: אז אנחנו מנסים לשמור על המירב, אבל יש דברים שנפגעים, גם בעניינים של האיום היותר ממשי וגם עכשיו יש חלק גדול מהעובדים שמגויס כבר, אז זה הולך בשני הכיוונים.

נורית קציר: אני מתארת לי שזה משותף לרוב האנשים,

זבולון אורלב: כלומר הנזק הוא בעצם רק עיכוב, אצלכם הנזק, אני מבין, הוא עיכוב במחקר, עיכוב מסוים במחקר,

נורית קציר: עיכוב מסוים במחקר.

זבולון אורלב: אבל אין נזקים תקציביים מבחינה זו, כי העובדים הם עובדי מדינה.

נורית קציר: כן, כן, נכון.

נורית קציר: מבחינה זאת.

זבולון אורלב: ד"ר הרפז, אתה רוצה להוסיף?

שנאן הרפז: חלק מהנזקים שקיימים ואופי העובדה שזה גידולים חקלאיים ושיש להם עונה מסוימת, אז זה דברים שמעבר לעיכוב, זה יכול להיות עיכוב לשנה שלמה, עד ששוב אפשר יהיה לבצע את המחקר הזה.

שנאן הרפז: קשה לי לאמוד מספרית, כמו שאתה מבקש, לדעת כמה זה,

זבולון אורלב: רציתי לקבל מושג,

שנאן הרפז: ההערכה שלי היא שבסך-הכל בפעילות שלנו בצפון, זה יגיע למאות אלפי שקלים, עצם העובדה שיצטרכו לחזור על דברים בשנה הבאה, בעיקר בתחומים של מטעים או דברים כאלה,

זבולון אורלב: כלומר, בגלל המצב, אז מה – לא יצאו לטפל במטע?

שנאן הרפז: חלק לא ניתן, לקטוף ולבצע את הפעילות שנובעת מזה אחר-כך, שזה אנליזות שונות, דברים מהסוג הזה.

שנאן הרפז: אז קשה לי להעריך בדיוק כספית, אבל בסדרי גודל נראה לי שזה יהיה בהיקף הזה.

זבולון אורלב: אני מבין שיש מחיר מדעי למלחמה במובן של עיכוב של, אבל אין בעיות של התמוטטות תקציבית או חשש לאיזה שהיא קריסה או דברים שיכול להיות שיש בשוק הפרטי.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: משרד האוצר.

בִתיה פודרביטל: אני רפרנטית תעשייה ומסחר באגף התקציבים במשרד האוצר.

בִתיה פודרביטל: ההסכם מול המעסיקים שאני חושבת שזה רלוונטי לדוגמה לתוכנית החממות, חתם כבר שר האוצר, הממשלה קיבלה אותו, לשאר הדברים כמו מכוני המחקר אני מתארת לעצמי שיחסית לנזקי המלחמה, אנחנו מעריכים, אני חושבת, ככה זה נשמע, שזה יהיה בשוליים ואני מאמינה שכשזה יגיע לדיון, יימצא פתרון כזה או אחר.

זבולון אורלב: תודה על הדברים, אבל תיקחי רשות דיבור אחרי שנשמע את הציבור, בסדר?

זבולון אורלב: את האנשים מהשטח, ואז יצופו הדברים, כפי שאמרתי לך, גם את יכולה להכין את שר האוצר לקראת יום שלישי באותה ישיבה.

זבולון אורלב: תכיני את הממונה על התקציבים, זה חשוב לנו, אנחנו, אין כאן, פה אנחנו לא פותחים חזית נוספת, פה אנחנו כולנו באותה סירה, ולא, אני אגב, כאיש אופוזיציה, אני אומר בצורה גלויה מעבר לתמיכה שהאופוזיציה נותנת לממשלה, לדעתי יותר טוב מאשר כמה שרים בקואליציה, נותנת גיבוי, באמת גיבוי מלא לממשלה, גם בעניין ההתייחסות למגזר האזרחי וההסכם של שר האוצר נתנו גם לעניין הזה גיבוי מלא ואנחנו בהחלט חושבים שיש כאן בהחלט פעולה בלתי שגרתית, יוצאת דופן תקדימית בהסכם יחסית מאוד מאוד מוקדם שנותן , נותן מענה לדעתי ל- 90% או ל- 80% מבעיות שקיימות בשטח.

זבולון אורלב: יש עוד בעיות נוספות שנצטרך לתת עליהן את הדעת, אז לכן אנחנו מדברים בהחלט מאותו, שכולנו באותה סירה.

זבולון אורלב: אני מציע שנתחיל עם ארזי מיג"ל.

יעקב ארזי: אנחנו למעשה מ- 12 ביולי, על-פי הנחיות של הגמ"ר ושל פיקוד העורף, מיג"ל מושבת.

יעקב ארזי: מתוך 140 עובדים מגיעים בערך, בין עשרה ל- 15 אנשים כל יום, עוסקים בעיקר במזעור של נזקים, בטיפול בכל מיני בעיות שוטפות, חומרים מסוכנים, כל נושא הבטחת המחשוב ובעיות שצצות אבל לא ממש,

זבולון אורלב: יש מרחבים מוגנים?

יעקב ארזי: יש אצלנו מקלט במיג"ל עצמה, קטן יחסית להיקף של העובדים וזה התיאור של מה שקורה.

זבולון אורלב: אצלכם אין אזעקות.

יעקב ארזי: בקריית-שמונה אין אזעקות, בקריית-שמונה עוברים עם מגאפונים,

זבולון אורלב: מה עושים העובדים שלכם, אותם אלה שנמצאים?

יעקב ארזי: אותם אלה שנמצאים בוטחים ושמים את מבטחם- - - מרבית העובדים שלנו, אגב, הם בעיקר כאלה שיש להם משפחות וילדים, הם עברו דרומה, עברו פיסית עם המשפחות שלהם דרומה.

יעקב ארזי: אני אומר מושבת, זה מושבת הכל, החל ממעבדות השירות שלנו, דרך מעבדות המחקר.

יעקב ארזי: המחקר, אגב, מאחר שאנחנו עוסקים בנושאים שקשורים לביולוגיה, הרבה מאוד פעמים זה לא רק אותו חודש עבודה שאנשים לא באים לעבודה, לפעמים ניסוי שנמשך ארבעה חודשים ואתה לא מסוגל לסיים אותו, אז כל המאמץ והמשאבים, יורדים לטמיון, גם אחורה, וזה קורה הרבה, בתחום שאנחנו פעילים בו.

יעקב ארזי: גם מי שנמצא, רמת התפקוד היא מאוד מאוד נמוכה וקשה, הן בקריית-שמונה, הבנקים לא עובדים, לא מגיעים, לא הגיע אלינו דואר מ- 12 ביולי, דברים הכי טריוויאליים – הסמנכ"ל שלנו, הפלאפון שלו התקלקל אז מקום הכי קרוב שהוא יכול היה לתקן אותו זה בחדרה.

זבולון אורלב: אז מה פירוש הבנקים לא עובדים?

זבולון אורלב: נמסר לנו שיש הסדר עם הבנקים בשעות מסוימות,

יעקב ארזי: לא נכון.

זבולון אורלב: לא נכון?

יעקב ארזי: לא.

יעקב ארזי: הסדר יש, אבל אין, הבנקים סגורים לחלוטין.

זבולון אורלב: ונמסר לנו גם שהדואר, אתה מדבר על חלוקת דואר?

יעקב ארזי: לא הגיע אלינו דואר מ- 12 ביולי, אני אומר בוודאות, ובימים הראשונים,

זבולון אורלב: כלומר, ההודעות של מס-הכנסה ומע"מ לא הגיעו אליכם.

יעקב ארזי: לא.

יעקב ארזי: יש מקום עכשיו לעשות איזה שהוא ספירת אינוונטאר של נזקים, אני חושב שזה מוקדם מדי, אני חושב שמנגנון הפיצוי שמוצע הוא הוגן, הוא,

זבולון אורלב: המנגנון עם המעסיקים,

יעקב ארזי: המנגנון עם המעסיקים, אני רוצה לדבר על שני דברים, אחד, אני מרגיש ממש חובה, זה על, דווקא על אותו חלק של הפרגון.

יעקב ארזי: פשוט מדהים.

יעקב ארזי: פרופ' גדי גלילי ממכון ויצמן שלקח שלושה סטודנטים שלנו, לא רק שהוא פתח להם את חצי המעבדה, אלא גם מארח אותם אצלו בבית ללינה וזה דוגמה מני רבים, בבית-חולים הדסה העמידו לרשותנו מעבדה ושלושה סטודנטים יום אחרי שהם הגיעו הם קיבלו צו 8, אבל לפחות היה להם את האפשרות לבוא ולעשות, להציל חלק מאותם ניסויים ביולוגיים שאמרתי שאתה, הם יורדים לטמיון ומבול של אי-מיילים וטלפונים, סימה שלוש פעמים ביום אתי על הקו, שאול יוצא מעורו בשביל לפתור בעיות בירוקרטיות ולתת להם מענה וזה כמעט עם כל מי שאנחנו קשורים אליהם, גם קולגות, גם ספקים, גם לקוחות וכמובן משרדים שאנחנו קשורים אליהם וזה דבר שהוא בהחלט מחמם את הלב וראוי לציין אותו.

יעקב ארזי: ואני חושב שהבעיה שאני רוצה להאיר אותה זה הבעיה של מה שאתה קראת היום שאחרי.

יעקב ארזי: לפחות באוזר שלנו, אני חושב שנגרם נזק מאוד מאוד ארוך-טווח.

יעקב ארזי: אין לי ספק שבנוסף למה שקורה היום ולכל הפגיעות הישירות, ביום ראשון היו קרוב ל- 100 קטיושות בקריית-שמונה, היה פשוט לא ניתן לתאר.

זבולון אורלב: עם פגיעות בתוך העיר?

זבולון אורלב: כי בדרך-כלל אומרים שטח פתוח,?

יעקב ארזי: קניון שמונה באמצע, בצנטרום של העיר, אותו פלאפון נמצא מתחת למרכז שירות של פלאפון שתיארתי שנוסעים לחדרה, נמצא שם.

יעקב ארזי: הרבה מאוד פגיעות בתוך העיר.

יעקב ארזי: אני, אי-אפשר להעביר את זה, צריך להריח את זה ולשמוע את זה, אבל זה בהחלט מצב לא נעים ומתוך ניסיון העבר, אחרי אירוע מתמשך כזה יש גל של עזיבות באזור.

יעקב ארזי: אני מתאר את זה בתור עובדה, אני מקווה שזה לא יקרה, אני חושש שזה יקרה.

יעקב ארזי: ויש פגיעה מאוד קשה בכלכלה של האזור, בתיירות, אז בסדר – מנגנון הפיצוי הוא איכשהו יתקן חלק מהנזק, אבל עסקים קטנים, עסקים גדולים, האזור הזה הוא, תל-חי, הזכרתי, תל-חי זה מכללה עם שיעור הצמיחה הכי גבוה בארץ כבר מזה חמש שנים.

יעקב ארזי: כל שנה יש גידול של 15% בהרשמה, כשאגב 85% מהסטודנטים באים ממרכז הארץ.

יעקב ארזי: השנה יש קושי עצום.

יעקב ארזי: קודם כל, הקושי הפיסי שהמקום סגור, אבל יש חשש כבד מאוד שיהיה, ששנה ראשונה שתהיה ירידה בהרשמה, בגלל המצב, בגלל שאנשים חוששים להגיע או יחששו להגיע ללמוד בתל-חי.

יעקב ארזי: האזור הזה הוא אזור שאין לי ספק שיצטרכו לספק אותו ומתוך ניסיון של מי שגר 40 שנה באזור, הכלי היעיל ביותר לחולל צמיחה, גם חברתית וגם כלכלית, זה אותם נושאים שאנחנו עוסקים בהם, זה החממות הטכנולוגיות, זה מקום כמו מיג"ל, זה מקום כמו המכללה, זה הסוג פעילות שיש לה פוטנציאל לחולל שינוי ויש לה גם רקורד שהיא עושה את זה ואני חושב שצריך יהיה לתת מחשבה ולהקדיש משאבים, לחזק את אותם סוגי פעילויות כאשר העשן יימוג ויצטרכו לשקם את האזור.

זבולון אורלב: בהיבט שלכם, ההשפעות ארוכות הטווח?

יעקב ארזי: בהיבט שלנו, אני משער שהנזקים שאמרתי הם נזקים שהם הפיכים, גם אם אתה מפסיד שנה, כמו ששנאן אמר, בניסוי בחקלאות, זה, כל דבר כזה הוא הפיך ואני גם משער לפי מיטב ידיעתי, אני לא חושב שמישהו מהעובדים שלנו יעזוב את האזור.

יעקב ארזי: אנחנו, אני לא יודע אם זה המקום, בפורום הזה, אנחנו נמצאים באיזה שהוא מצב מתמשך של תת-תקצוב שאנחנו מנסים לפתור אותו, אני חושב שאם יתקצבו את מיג"ל, ויש לנו תוכניות מאוד מפורטות למטרות קונקרטיות באופן שהולם את המצב, אז אנחנו בהחלט יכולים להיות אינסטרומנטאליים באותו מהלך שיקולים.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: אני צריך לומר שאתה הזמנת אותנו לקיים את הישיבה הזאת אצלך, אבל הדבר הזה לא התאפשר גם מבחינת בדיקה שעשינו עם חברים וגם מבחינת חברי-כנסת שהחלטנו שכן ישתתפו היום.

זבולון אורלב: אז אני קודם כל רוצה לומר לך שאני ביום רביעי הבא, לפחות אני אגיע אליך, אני כל שבוע עושה יום סיור בצפון, כל פעם בגזרה אחרת, אז יגיע התור של קריית-שמונה, ואני עוד אתאם אתך בשעות הבוקר אנחנו נגיע אליכם ועוד נקיים ישיבה של הוועדה אצלכם, חוץ מהביקור שלי.

זבולון אורלב: דבר שני שאני רוצה לומר לך, שבעקבות ביקור ראשי הוועדות בצפון, שדיווחתי בראשית הישיבה, יש יוזמה שלי, יחד עם יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, להניח הצעת חוק של הקמת אוניברסיטה אזורית בגליל, אבל השפה שלי – אוניברסיטה רב-קמפוסית בגליל,

יעקב ארזי: אני אומר אל תגיד רב-קמפוסית,

זבולון אורלב: אזורית.

זבולון אורלב: היא מוכרחה להיות רב-קמפוסית, היא מוכרחה, בלי זה היא לא תקום, אבל איך אמרת?

זבולון אורלב: בביקור שלי נדבר על זה.

זבולון אורלב: הכוונה היא ביום שלישי הבא כשהכנסת מתכנסת, לעשות מאמץ להחתים אפילו 100 חברי כנסת על המהלך הזה, זה לא ייפגע בסעיף 9 המפורסם של חוק המל"ג שנותן חופש אקדמי אלא אנחנו אומרים למועצה להשכלה גבוהה – תשקלי רק שיקולים אקדמיים, אל תשקלי שיקולי תכנון, זה אנחנו הפוליטיקאים נשקול ואנחנו נחליט איזה אזורים בארץ צריך להעדיף בתקופות מסוימות ואל תשקלי שיקולי תקצוב, כי החוק יבטיח תקצוב בתקנה תקציבית מיוחדת, להוסיף את הדלתא בין תקצוב מכללות לבין תקצוב אוניברסיטאי.

זבולון אורלב: תשקלי רק את השיקולים האקדמיים ואת הרמה האקדמית, אנחנו יוצאים מתוך נקודת הנחה שהיא, שהחוק הזה יקדם, אז אני מניח שאם ימים כתיקונם לא הביאו את התוצאה המקווה הזאת, בגלל הקיצוצים של האוצר בהשכלה הגבוהה שזה 20% בארבע-חמש השנים האחרונות, אז יכול להיות שזה יהיה גם כן חלק מתהליך השיקום של הגלילי, כי מוסד להשכלה גבוהה, אני מסכים אתך שהוא עוגן סוציולוגי מאוד משמעותי ליציבות, לאליטה, לשכבה מנהיגה באזור שצריך לטפח אותו.

זבולון אורלב: לגבי משרד החקלאות, זה לא תפקידי, אבל אני אומר שתמיד אחרי המלחמה יש נפלים ובעיקר בשטחים הפתוחים אז לא יודע, תמצאו דרך להעיר לקב"ט שלכם להזהיר את כולם, גם את החקלאים, שאחרי זה שיצאו לשדות שיזכרו שיש הרבה, גם מה שהצבא, אגב, משאיר אחריו, זה בתור חייל אני יודע את זה, אז צריך מאוד מאוד דווקא החקלאים צריכים להיזהר, זו תופעה לצערי ידועה שיש אחרי זה נפגעים בגלל נפלים וחומרים אמל"ח, חומרי אמצעי-לחימה שתמיד משאירים בשטחים הפתוחים.

זבולון אורלב: אבל זו הערה צדדית.

אורי מינגלגרין: רציתי לחזק את יעקב ארזי, אבל עכשיו נותר לי רק לחזק את יושב-הראש בעניין של למרות החלטת המועצה להשכלה גבוהה, לקדם את נושא האוניברסיטה בגליל.

אורי מינגלגרין: אני גם מאמין שזאת הדרך היחידה להפוך את המקום הזה למקום אטרקטיבי לכל שכבות האוכלוסייה ולחזק את הגליל, אחרי שהמלחמה תיגמר.

זבולון אורלב: יש לי תקווה שזה יקום, כי בדרך-כלל כל דבר שהמל"ג התנגד הוא בסוף קם, אתה יודע שהמל"ג התנגד להקמת האוניברסיטה בתל-אביב, ששרת החינוך באה ממנו.

זבולון אורלב: אגב, הטענה אז היתה לחוסר רמה אקדמית, המל"ג התנגד להקים את אוניברסיטת חיפה, בטענה שזה יהרוג את הטכניון, המל"ג התנגד להקים את אוניברסיטת בן-גוריון, אז אני מקווה שחרף ההתנגדויות האלה, אנחנו לא, אני כאיש חינוך או כיושב-ראש ועדת מדע לא אתן לפגוע בחופש האקדמי של המל"ג, שהוא ישקול את השיקולים האקדמיים, אבל רק את השיקולים האקדמיים, אל תנהלו את המדינה, את המדינה – תנו לנו לנהל.

זבולון אורלב: יש עוד מישהו מהמו"פים?

אלישע ילין: אני מנהל את החממה הטכנולוגית בקצרין.

אלישע ילין: הרבה אני לא אוסיף על מה שארזי אמר, אבל אם מדברים על נזקים ואנחנו כבר מתחילים להריח אותם- - -

זבולון אורלב: חממה למה?

אלישע ילין: החממה היא חממה טכנולוגית, היא די הטרוגנית, זאת אומרת היא עוסקת בפרויקטים רפואיים, מכשור רפואי, ביו-טכנולוגיה, חומרים חדשים, וגם תשומות לחקלאות, גם פרויקטים חקלאיים, דווקא עם מכון וולקאני יש לנו שיתוף למרכז אצלי.

זבולון אורלב: כמה עובדים?

אלישע ילין: מגיע לסדר גודל של 60 עובדים סביב הפרויקטים והחממה,

זבולון אורלב: ורובם מרמת הגולן?

אלישע ילין: לא.

אלישע ילין: יש מאצבע הגליל, מקרית-שמונה, מהגליל, מעמק הירדן, ויש גם יזמים שבאים ממרכז הארץ, אפילו מתל-אביב.

אלישע ילין: כמובן בימים האלה הם לא מגיעים, אבל, אז ישנה, אחת הבעיות שהכי לוחצות עלינו זה באמת עיכובי תקציבים שאני מניח שהסיבות לא קשורות במלחמה, אלא כל מיני סיבות בירוקרטיות שצריך להאיץ ואנחנו בשביל לא לתקוע יזמים שכבר עזבו את מקומות העבודה שלהם ונשארו בעצם תלויים באוויר, אנחנו מפעילים הלוואות שלנו, של החממה.

אלישע ילין: החממה היא חממה מופרטת ומניעים תקציבים, אבל גם זה נגמר וזה יזמים,

זבולון אורלב: למה יש עיכובים תקציביים שלא קשורים למלחמה?

אלישע ילין: זה קשה לי לשפוט, אני יודע רק את התוצאות.

אלישע ילין: אין תקציבים של פרויקטים.

אלישע ילין: דבר נוסף שנזק שאני צופה ואנחנו כבר מריחים זה תביעות קבלני משנה לקבל כספים שאנחנו מעכבים להם כתוצאה מהמצב הזה, זאת אומרת היות ויש האטה בפעילות, יש האטה גם בהזרמת כספים ואני צופה, כבר יש איומים של קבלני משנה ותביעות לפרויקטים, אז צריך לראות איזה שהוא מנגנון שידע לטפל גם בנושא הזה.

רינה פרידור: היתה בעיה שלא קשורה למצב, בהזרמת כספים לחממות בחתימה על אישורים חדשים לפרויקטים חדשים, בגלל כל מיני סיבות שלא קשורות במצב, אבל אני חייבת להגיד שבגלל המצב נעשתה פעילות מיוחדת ובשבוע האחרון שוחררו 95% מהכספים האלה,

זבולון אורלב: לפי מנגינת דבריך, אתה לא ב- 95%,

רינה פרידור: האמת היא שחלק מהכספים בדרך אבל הטענה היא טענה מאוד מוצדקת, היה עיכוב ארוך וקשה שהתגברנו עליו בגלל המלחמה, אחרת כנראה שזה היה לוקח יותר זמן לחלץ את זה, אבל העובדה היא שרוב הדברים חולצו כבר.

זבולון אורלב: בִתיה לא מרוצה כל-כך,

בִתיה פודרביטל: לא, היה עיכוב, האוצר, זה היה עיכוב טכני, אבל חלק גדול מהאחריות עלינו ואני לוקחת את כל האחריות, זה שוחרר בלי שום קשר למלחמה, בלי שום קשר למצב, זה שוחרר, זה היה צריך להשתחרר מזמן, זה לא היה פקטור לכאן או לכאן.

בִתיה פודרביטל: צר לי להגיד, מילאנו את חובתנו קצת באיחור.

זבולון אורלב: המצב הזה שנמצאים במצב מיוחד ויש להם תביעות של ספקי משנה,

בִתיה פודרביטל: בלי קשר, היה תביעות,

זבולון אורלב: מתי הכסף יגיע?

בִתיה פודרביטל: הכסף עכשיו בתמ"ת, אצל החשבת שלנו, של משרד התמ"ת, והוא כבר בתהליכי העברה.

זבולון אורלב: רינה, מתי את מעריכה שזה יגיע?

רינה פרידור: תוך שבועיים יגיע כל הכסף, אני מקווה.

זבולון אורלב: במקביל אתם תסגרו שבועיים , תספגו.

זבולון אורלב: זאת אומרת, אין חשש להתמוטטות או משהו כזה?

אלישע ילין: האמת, כשיש מלחמה, אז הלוואי ואלה יהיו הצרות היחידות, אבל,

זבולון אורלב: אנחנו, כל אחד עושה את העבודה שלו.

אלישע ילין: התביעה לא מגיעה, הדואר לא מגיע.

זבולון אורלב: הדואר בקצרין עובד?

אלישע ילין: לא, יש בעיות של שליחים, אפילו את המזגנים מעפולה לא מגיעים לתקן, למרות שאני אומר להם – בואו נלווה אתכם לאורך המערכת הסורית אז תעקפו את כל הזה, אז אחרי ששמעו שהיה מטען בקונייטרה שלשום, אז גם זה לא מסכימים.

זבולון אורלב: תגיד לי, בקצרין אנשים צמודים למרחבים מוגנים או,

אלישע ילין: יש כרוזים, כמו בקריית-שמונה, שמתריעים להיצמד, כן.

זבולון אורלב: כי אני מבין שביישובי הדרום,

אלישע ילין: ביישובי הדרום יותר שקט, כן, הבעיה היא מקצרין צפונה,

נורמן סנסברג: אפשר להוסיף משהו?

נורמן סנסברג: אני סמנכ"ל במיט"ב.

נורמן סנסברג: קריית-שמונה.

נורמן סנסברג: אנחנו רוצים לגרום שיהיה בקריית שמונה איזה שהוא שינוי סוציו-אקונומי, זאת אומרת אנחנו מביאים משהו חדש אבל הבעיה היתה כשדיברנו פה הרבה, וזה כל הלוגיסטיקה, Communication, financial Institutions, recovery efforts, זה הכל נעלם בקריית-שמונה כמעט מהיום הראשון של המלחמה.

נורמן סנסברג: אז לא היה שום סיבה לאנשים להישאר שם.

נורמן סנסברג: אז מה שקרה, שכולם ברחו.

נורמן סנסברג: בעצם, יש לך איזה שהוא בסיס סוציו-אקונומי, כמו היי-טק, ואתה רוצה שזה יחליף בוא נגיד משהו כמו Agriculture, ויש מצב של Stress, אבל כמו שאתה דיברת, אבל אני זוכר שכשאני הייתי סטודנט ב- 1973 והיה מלחמה, אני עדיין נכנסתי ו- I picked tomatoes.

נורמן סנסברג: זה תלוי, זה לא כל-כך שחור ולבן.

נורמן סנסברג: אני פשוט מסביר לך שיש איזה שהוא Failure פה, של ה- Infra-structure של המדינה, זאת אומרת לתמוך בהיי-טק שזה חלק אינטגראלי של הכלכלה, לפחות בקריית-שמונה.

נורמן סנסברג: אז אני פשוט רציתי להגיד לך, הבעיה שלנו זה לא כל-כך כלכלי, אני בטוח שאת הכסף נקבל ופה וזה, זה יסתדר, משקיעים, זה יסתדר.

נורמן סנסברג: הבעיה של בתור משהו שיכול להחזיק את העם בקריית-שמונה, It's a failure.

נורמן סנסברג: פשוט Failure.

נורמן סנסברג: וזה מאוד, It disappoints, הרבה אנשים.

נורמן סנסברג: יש לנו עובדים שהם היו הרבה נזקים בבתים שלהם, במכוניות שלהם, ועכשיו הם רוצים, בא ה, איך אומרים את זה?

נורמן סנסברג: השמאי, הממשלתי, אבל הוא לא ממשלתי.

נורמן סנסברג: He is out sourced, he is private,

זבולון אורלב: נכון.

נורמן סנסברג: אז אין לו שום אינטרס לשרת, זאת אומרת באופן אידיאולוגי או משהו כזה.

נורמן סנסברג: הוא סתם מישהו שאתה נותן לו חשבון.

נורמן סנסברג: אם הוא עושה את זה עשר ביום או חמש ביום או משהו, זה לא כל-כך משנה.

נורמן סנסברג: אז הבקשה שלנו, זאת אומרת, שלכל אחד שנגרם לו נזק מלחמה שיהיה איזה שהוא פעולה מרכזי, ממשלתי, שהכל, בכל הבעיות שלו, In one step, כי מה שקורה, אם אפשר, יש לנו ילד הוא, אני קורא לו ילד כי הוא בן הצעירים כבר חמש או שש, הוא לא יודע איך להסתדר עם הדברים האלה, בא מישהו, רושם כזה צ'יק-צ'ק הולך, בקושי מדבר אתו, out sourced, זה אנחנו מנסים לפתור את הבעיות בשבילו.

נורמן סנסברג: אבל זה לא בדיוק, זה, הוא לא צריך להיות תלוי בזה שיש לו בוס טוב.

זבולון אורלב: נתת מחמאה גדולה לעובדי המדינה שהם יותר אידיאולוגים מהשוק הפרטי.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר לך אבל שאני לא בטוח ששמאי ממשלתי הוא יותר אידיאולוגי משמאי פרטי, אני מוכרח להגיד, אני אומר את זה, אני לא, אני לא בטוח ברצון שלו להיות אמיתי, להיות הוגן, אני לא, אני עובד, אני עובד מדינה 27 שנים, אז אני, כלומר אני לא רואה הבדל בין מורה עובד מדינה בחינוך היסודי לבין מרצה באוניברסיטה שהוא לא עובד מדינה, אני לא,

נורמן סנסברג: OK, הבנתי.

זבולון אורלב: אני לא רואה את, גם העובדים שלך הם לא עובדי מדינה והם עובדים מאוד מסורים, אני מניח, מאוד אידיאולוגיים.

זבולון אורלב: במדינת ישראל, לצערנו, יש הרבה מאוד ניסיון עם מס רכוש.

זבולון אורלב: אנחנו מדינה יחידה בעולם, שיש לה שני מנגנונים שמטפלים בנזקים של מלחמה.

זבולון אורלב: אחד זה זרוע שמטפלת ברכוש, זה מס רכוש, ואחד זה הזרוע שמטפלת באנשים שזה הביטוח הלאומי.

זבולון אורלב: יושב כאן חזקי, חבר מועצת הביטוח הלאומי, יושב-ראש ועדת הכספים עד היום.

זבולון אורלב: אלה שתי זרועות שאין להן אח ורע בעולם.

זבולון אורלב: אנחנו מקום שבאים ללמוד ממנו אבל אני מסכים שאם אפשר תמיד לתקן, כדאי לתקן.

זבולון אורלב: אני רושם זה גם רשום בשיחה עם שר האוצר נעלה את הדבר הזה, בביקורים שלי בצפון, עוד לא הייתי בקריית-שמונה.

זבולון אורלב: הייתי בחצור, צפת, כרמיאל, נהרייה, חיפה, עכו, וכל ביקור – שניים-שלושה מקומות, לא הרגשתי שיש בעיה עם הסוגיה הזאת, כלומר אתה הראשון שאומר, אבל גם אם אתה אומר, בשבילי זה בעיה, OK?

זבולון אורלב: אני אתייחס לבעיה הזאת, בהחלט.

זבולון אורלב: יכול להיות שגם, יכול להיות שצריך גם, לא מספיק לתת את השירות ההוגן, אלא צריך גם לתת את ההרגשה, יכול להיות, יכול להיות שצריך מישהו.

זבולון אורלב: אני רוצה עכשיו לעבור ל- IBM בחיפה.

עודד כהן: אני מנהל מעבדת המחקר בחיפה.

עודד כהן: יש לנו כ- 600 עובדים, 400 מתוכם בחיפה, שזה האתר הגדול.

עודד כהן: המטרה הראשית שלנו היתה לקיים את הפעילות, אנחנו יושבים בקמפוס של האוניברסיטה, אוניברסיטת חיפה.

עודד כהן: המטרה הראשונה שלנו היתה כלפי השותפים והלקוחות לקיים עסקים כרגיל וניסינו לעשות את זה במספר דרכים.

עודד כהן: חלק מהעובדים שלנו המשיכו לבוא לעבוד, בסייט,

זבולון אורלב: יש מרחבים מוגנים?

עודד כהן: יש.

עודד כהן: בניין חדש, שלוש שנים, יש מרחבים.

עודד כהן: חלקם נשארו בבתים, אבל בתחום שלנו, באמצעות תקשורת מהירה וכו', ניתן לעבוד.

עודד כהן: חלק עזבו עם המשפחות לאזור המרכז ותמכנו בהם.

עודד כהן: התאפשר להם לעבוד או מהאתרים שלנו באזור תל-אביב ולחלקם גם מצאנו פתרונות דיור, או בבתי-מלון או בעזרה של עובדים אחרים של החברה, שנמצאים במרכז וכו'.

עודד כהן: מבחינת הנזקים, הנזקים הישירים, ניסינו לעשות כמובן סדרי עדיפויות, קודם כל כל מה ששייך ללקוחות חיצוניים וכו', לתת להם עדיפות יחסית לדברים הפנימיים, יחסית ללקוחות בארץ.

עודד כהן: נזקים קצרי טווח כרגע נראה שבהנחה שנחזור יחסית מהר לעבודה מהירה, לעבודה תקינה, ונתאמץ קצת יותר, על פני השנה אנחנו מקווים לעמוד בכל היעדים שלנו.

עודד כהן: אנחנו לא יודעים איך תיגמר המלחמה ומה עוד יהיה וכו', קשה לנו להתחייב על זה.

עודד כהן: צמצמנו למינימום את הנזקים הישירים.

עודד כהן: מה שכמובן מטריד אותנו, כספית, אני מניח שהעובדים שלנו, זאת אומרת ההוראה היתה לעובדים לנסות לעבוד – או מהבית או מהמלון או מהדוד במודיעין או בסייט, כשהמטרה העיקרית זה לעבוד, אפילו לעשות את מירב המאמצים אפילו אם הם לא הכי פרודוקטיביים.

עודד כהן: לכן יש עובדים, מן הסתם, שהיו רק 50% פרודוקטיביים או 75% פרודוקטיביים.

עודד כהן: עושים חשבון יבש, אז מ- 60, נניח 60 מיליון דולר שנתי, זה יוצא שמשהו, בהנחה שעובדים עבדו בין 60% ל- 80% פרודוקטיביות, אז זה נזק של מיליון דולר או עד שני מיליון דולר, ישיר.

עודד כהן: אבל זה, אני חושב שהפיצוי הממשלתי הוא פיצוי הוגן, זה יעזור במידה מסוימת באותם מקומות שנצטרך נגיד לשכור כוח-אדם נוסף כדי לעמוד ביעדים במשך השנה זה יעזור, זה לא הבעיה הראשית שלנו, בוודאי שלא תזרים המזומנים וכו'.

עודד כהן: הבעיה הראשית זה מה הנזק ארוך הטווח לשותפים וללקוחות.

עודד כהן: זאת אומרת, כמובן שבטווח הקצר יש איזה סימפטיה, מקבלים את אותם אי-מיילים, טלפונים, הכל בסדר.

עודד כהן: כמה מהם יחליטו,

זבולון אורלב: הלקוחות הם בישראל?

עודד כהן: לא, בישראל אין בעיה בכלל, אני מדבר על לקוחות בארצות-הברית ובאירופה.

עודד כהן: כמה מהם יחליטו לגבי פרויקטים בשנה הבאה שכדאי ללכת למקום אחר – זה דבר שאני לא יודע את התשובה עליו.

זבולון אורלב: כלומר, להם יהיה איחור.

זבולון אורלב: יש לקוחות,

עודד כהן: לא, אנחנו מנסים, לא, בטווח הקצר כרגע אנחנו בודקים את זה יום-יומי, נראה שאנחנו כרגע עומדים,

זבולון אורלב: אז מה החשש?

עודד כהן: בחלק מהדברים אנחנו מסתכלים על יעד שנמצא נגיד חודשיים קדימה או שלושה חודשים קדימה, ותחת, נפגענו בטווח הקצר, רק אנחנו מניחים שאם העבודה תחזור ואנשים יחזרו, אנחנו גם מתחילים לחוש עכשיו את הפגיעה של המילואים, אז אנחנו עדיין מקווים שאנחנו נוכל לעמוד ביעדים.

עודד כהן: חלק מהדברים האלה מטפטפים, זאת אומרת, חלק מהדברים האלה מטפטפים, חלק מהבעיות שלנו מטפטפות החוצה ואם תהיה פגיעה ביעדים, לא ברור מה טווח הנזק האסטרטגי.

זבולון אורלב: הבנתי.

זבולון אורלב: האם יש איזה שהוא נזק במערכת הקשרים עם IBM העולמית?

זבולון אורלב: איפה החברה העולמית,

עודד כהן: אנחנו מנסים למסך ככל האפשר את המצב.

עודד כהן: יוצרים תמונה של Business as usual, הכל בסדר, אנחנו דואגים לביטחון העובדים, נותנים להם אפשרות לעבוד,

זבולון אורלב: יש התעניינות מצדם?

עודד כהן: מסוימת.

עודד כהן: חלקה באשמתנו, זאת אומרת אנחנו לא מדאיגים אותם.

עודד כהן: אנחנו אומרים – כן, יש לנו תוכנית שהכנסנו לפעולה, לכם יש כזאת?

זבולון אורלב: הם יודעים שחיפה מופגזת, הם יודעים שאתם גרים בחיפה.

עודד כהן: כן, אז אנחנו מרגיעים אותם שחלק עובדים בבתים ויש בתוך הבתים מרחבים מוגנים ויש הרי תקשורת מהירה והכל, Business as usual, והם נרגעים.

עודד כהן: יש כמובן איזה שהיא סימפטיה, אבל לפי דעתי הסימפטיה תיעלם, זאת אומרת, זה לא, בסופו של דבר מקבלים החלטות עסקיות ואם אנחנו אכן נעמוד ביעדים וניתן את התפוקה,

זבולון אורלב: מה הסיכוי שבאמת תעמדו ביעדים?

עודד כהן: זה קצת צריך לראות, צריך לעשות הנחות מה יקרה אחר-כך.

זבולון אורלב: ההנחה היא שלחימה נגמרת בסוף השבוע הבא.

עודד כהן: אם הלחימה נגמרת והמילואימניקים חוזרים, נתאמץ, ואני מניח שנתאמץ כי עובדים עושים מאמצים בלתי רגילים לעמוד ביעדים, אז אני מניח שיהיה בסדר.

זבולון אורלב: מה המשקל של המילואימניקים בפרשה הזאת?

זבולון אורלב: משקל גדול?

עודד כהן: מתחיל להיות משמעותי, הוא לא מפולג שווה, לכן זה מתחיל להיות משמעותי בפרויקטים מסוימים.

עודד כהן: יש פרויקט של חמישה אנשים, שלושה הלכו למילואים, אז כבר אי-אפשר, ויש יעד קרוב, אי-אפשר להסתיר את זה.

זבולון אורלב: יש קשר, מה שאני חושב, בין אנשי ההיי-טק לבין היותם מפקדים בכוחות הלוחמים?

עוזי אפל: אנחנו במרכז, מה שנהרגו אז שמונה אנשים במוסך הרכבת, נפל מאתנו די קרוב טיל, החלטנו שאין לנו מרחבים מוגנים, לפי הוראות פיקוד העורף ושלחנו את כל האנשים הביתה.

זבולון אורלב: כמה אנשים זה?

עוזי אפל: צוות החממה הוא שישה פלוס זה שבעה איש, יש לנו 12 פרויקטים עם ממוצע שלושה-ארבעה איש לפרויקט, תכפיל, זה בסביבות 40 איש, 45, 46 איש, יצאו לחופש, מאולץ.

עוזי אפל: הנזק הוא נזק ישיר, כשהפרויקטים הם פרויקטי תוכנה, אפשר לקחת חלק מהעבודה הביתה ולתקשר דרך הרשתות תקשורת, אבל כשאתה מדבר על פרויקטים אחרים שרובם עבודת צוות, ביצוע ניסויים, העבודה לא מתבצעת.

עוזי אפל: זאת אומרת, הנזק לטווח הקצר הוא אי-עמידה בתוכניות העבודה, פיגור שהוא יחסי לזמן ומכיוון שהמשכורות משולמות כמו שרינה מציינת, תצטרך איזה שהיא תוספת יחסית לזמן על-מנת לכסות את העלויות התקציביות.

זבולון אורלב: בסוף החודש הזה העובדים יקבלו משכורות?

עוזי אפל: החודש שילמנו את המשכורות.

זבולון אורלב: אתה עכשיו, שילמת את משכורת יולי כבר?

עוזי אפל: ב- 1 לחודש שילמנו משכורת.

זבולון אורלב: אתם משלמים ב- 1 לחודש?

עוזי אפל: כן, אנחנו שילמנו מה- 12 ליולי עד היום.

עוזי אפל: החממה לא עובדת.

עוזי אפל: אנחנו משלמים משכורות, עדיין מהמקורות שלנו.

זבולון אורלב: אחרי זה – לא יודעים מה יהיה.

עוזי אפל: נקווה שזה ייגמר בגדול.

זבולון אורלב: מה הערכת הנזקים?

זבולון אורלב: כמה עולה שבוע של סגירה?

עוזי אפל: אמרתי – בסביבות חודש – 4% - 5% מהתקציב הכולל.

עוזי אפל: התקציב של פרויקט במסגרות הוא בסביבות מיליון וחצי, שני מיליון ש"ח, תעשה חשבון, תכפיל כפול 13 פרויקטים.

עוזי אפל: בסביבות שני מיליון שקל, משהו כזה.

עוזי אפל: דבר אחד זה להבין את הנזקים ואת הדברים ופעם אחת לשבת בהזעקה, אז זה דברים שאם אתה לא חווה את זה, הזעקה, יש נזקים עקיפים פסיכולוגיים, לא כלכליים.

זבולון אורלב: בעיקר לילדים.

זבולון אורלב: גם על זה, וגם על זה לצערנו מדינת ישראל מנוסה, דיברנו על קריית-שמונה, יש בקריית-שמונה נולד המומחה היום לדעתי, אחד מהמומחים הבין-לאומיים החשובים ביותר להתמודד עם מצבי חרדה, זה פרופ' מודי להד, שגידלתי אותו כמנכ"ל משרד החינוך, היה אז מאבק שיחזיקו כזה אדם אני חושב שהצטבר הרבה מאוד ניסיון לצערנו, אנחנו מנוסים במצבי חרדה ובמצבים בעייתיים.

רינה פרידור: אני רוצה להוסיף.

רינה פרידור: חלק גדול מהפרויקטים, במקרה דווקא בגליל, בחממות, הם פרויקטים במדעי החיים, ביו-טכנולוגיה, פארמה, אחוז הנשים שם הוא יותר גבוה מאשר בהיי-טק, אלקטרוניקה וכך הלאה ונשים במצב הזה עוזבות טוטאלית, זאת אומרת לא עובדות חצי יום מהבית או משם, יש להן את הילדים, הילדים בבית והן לא יכולות להרשות לעצמן וההתנתקות היא טוטאלית ולכן הנזק מהבחינה הזאת דווקא בגליל הוא אפילו יותר גדול.

זבולון אורלב: מבחינה זו, ההסכם של האוצר עם המעסיקים וההסתדרות הוא הסכם טוב כי הוא לא עושה אבחנה מה הסיבה, למה אדם לא הגיע לעבודה, בין אם זה אישה שצריכה לטפל בילדים או בין אם אין מרחב מוגן.

יוני אפרת: מרכז קטיף היה פעם בגוש קטיף, אחרי ההתנתקות עברנו לאזור ניצנים.

יוני אפרת: שייך למשרד המדע.

יוני אפרת: המרכז הזה נותן תמיכה חקלאית לחקלאים שהתפנו מגוש קטיף, יש לו גם מרכז מעבדות שבודק שאריות של חומרי הדברה,

זבולון אורלב: אבל אין יותר חקלאות של גוש קטיף, בנתונים שנתנו לי,

יוני אפרת: זה נכון.

זבולון אורלב: המתיישבים, מתוך 350 אני חושב, חקלאים, חזרו ארבעה או חמישה לחקלאות, משהו כזה?

יוני אפרת: האזור הזה, בכל-זאת הוא אזור חקלאי לא רק של גוש קטיף, חקלאים אחרים יקבלו את השירות מאתנו.

יוני אפרת: כלומר קיבוצים, מושבים בסביבה,

זבולון אורלב: המפעל שהועבר לשדרות, הוא עכשיו מופגז בשדרות.

זבולון אורלב: המפעל של עלי קטיף.

יוני אפרת: כן, בזמנו עלי קטיף קיבל מאתנו הרבה מאוד,

זבולון אורלב: הפירמה נשארה, המפעל נשאר קיים.

יוני אפרת: יש גם מרכז מעבדות שנותן שירותי מעבדה לחקלאים ולמקומות נוספים, יש להם באזור.

זבולון אורלב: חברים, אני מבין שהנזקים קצרי הטווח לתחומים שדיברנו בהם, החממות, המו"פים, מכוני המחקר, הם דומים לנזקים שליתר המגזרים בגלל שאנשים לא יכולים להגיע למקומות העבודה.

זבולון אורלב: זאת הבעיה העיקרית שמצב הלחימה לא מאפשר לאנשים להגיע למקומות העבודה ולכן כל אחד במגזר שלו, בעצם הפעילות לא עובדת בהיקף מלא, במקומות מסוימים היא אפילו מושבתת לחלוטין, כמו ליד בתי-הזיקוק והנזק הוא שבעצם נזק של עיכוב.

זבולון אורלב: מצד אחד, יצטרכו לשלם משכורות, מצד שני – העבודה המחקרית והמדעית לא נעשית והיא תצטרך להיות, להיעשות במועד מאוחר יותר.

זבולון אורלב: אני שמח שמשרדי הממשלה, גם התמ"ת, גם החקלאות וגם המדע שנמצאים כאן, בעצם ממשיכים בתקצוב כאילו אנחנו נמצאים בשגרה, כדי שהעובדים יקבלו את המשכורות ואני מבין שחלקם גם ימצאו את פתרונם במסגרת ההסכם שיש למשרד האוצר עם המעסיקים ועם ההסתדרות.

זבולון אורלב: ההשפעה ארוכת הטווח היא לדעתי כרגע לא ידועה, ברור שתהיה השפעה, בין אם זה מדובר בחברות רב-לאומיות שאנחנו לא יודעים מה יקרה איתן ומה המשקיעים מחוץ לארץ יעשו ומה יעשו קליינטים אפילו אם יקבלו במועד, הם יגידו – למה אני צריך בכלל להיות בספק ואנחנו לא יודעים את המשמעויות האלה ולכן יש כאן, צריך לחשוב כל משרד ממשלתי בקטע שלו, לחשוב על הדבר הזה.

זבולון אורלב: אני שמעתי גם את הדאגות הנוספות שיש לאנשים, ביחס לתחומים שהם לא תחומי מדע וטכנולוגיה, כמו מה יקרה לאנשים שצריכים לשלם להם פיצויים ומה יקרה ביכולת האחיזה של תושבי הצפון במקום.

זבולון אורלב: אלה בהחלט נושאים שצריך להתייחס אליהם.

זבולון אורלב: כאמור, אני מקצר את לוח-הזמנים, אם אפשר עד סוף יום העבודה ביום ראשון, כלומר עד יום ראשון בשלוש-ארבע, להעביר בדואר האלקטרוני של הוועדה חומר לקראת הפגישה בין מי שמעוניין לקראת הפגישה שלנו עם שר האוצר ושר הפנים ואני אבקש מיושבת-ראש ועדת הכנסת שיהיו גם המנכ"לים, גם של, לפחות עוד שניים-שלושה משרדים כמו התמ"ת או כמו המדע, כדי שנוכל להעלות שמה ולהיות שגרירים שלכם.

זבולון אורלב: אנחנו נשתדל להעביר לבִתיה את, כדי שגם את תהיי מעודכנת בנושאים שיעלו, שלא יגיד שר האוצר ששמע פעם ראשונה, לנסות לראות מה ניתן לעשות.

זבולון אורלב: באופן כללי, אני יכול לומר שככל שבאמת נושא ה-היי-טק והמחשוב קצת מוכיח את עצמו שאנשים היום פחות קשורים למקום הפיסי של מקום העבודה שלהם, אם כי חסרה רוח הצוות שהיא תמיד, עדיין הרוח האנושית, אין לה,

עודד כהן: יש לנו דיון שדחינו אותו כמה חודשים, האם כן או לא לאפשר לעובדים לעבוד מהבית, בגלל זה שאפשר לעבוד, אז לא הספקנו לדון בזה ופתאום באה המלחמה, ונתנה לנו תשובה, מה כן ומה לא.

זבולון אורלב: יש לזה הרבה מאוד חומר, על יתרונות וחסרונות של עבודה מהבית, אבל החזאים החברתיים צופים שהתהליך הוא יהיה מאוד מאוד ברור – יותר ויותר אנשים יעבדו מבתיהם.

זבולון אורלב: זה התהליך.

זבולון אורלב: אני כאיש חינוך, יש לי עם זה בעיה, מה יעשו עם כל המורים וכדומה, אבל בכל יתר התעשיות, יש לי מידע מרחוק, כן, כן, היא לא מתפתחת לשמחתי הרבה.

זבולון אורלב: עדיין הקשר האנושי.

זבולון אורלב: ויכול להיות שהצורך האנושי הוא כזה שהוא לא, אדם הוא יצור חברתי, הכישורים שבורא עולם חנן אותו הם כישורים חברתיים ולו רק יכולת הדיבור שלנו, יכולת התקשור שלנו ולכן הצפי לעבודה מתוך הבית, יכול להיות שהיא תתממש אבל תצטרך להיות קומפנסציה, צריך להיות פיצוי בתחומים אחרים.

זבולון אורלב: אז יכול להיות שבמקום חמישה ימים אדם בכלל יעבוד שלושה ימים, אבל אז הקומפנסציה תהיה קומפנסציה של בילוי חברתי, שעות הפנאי, תרבות וספורט, דיאטות וכדומה, קבוצות תמיכה למיניהן.

זבולון אורלב: על כל פנים, זה בוודאי הוכיח את עצמו שחלק מהנזקים מוזערו על-ידי כך שבעצם מפעלים ומסגרות אפשרו לאנשים לעבוד מבתיהם.

זבולון אורלב: מרנין מאוד גם היה לשמוע את הסולידאריות החברתית שקיימת גם בתוך החברות, כמו ששמענו מ- IBM שעובדי חברה מארחים עובדים אחרים או כמו שהדסה ומכון ויצמן לוקח עצמו לפעול בתחום הזה.

זבולון אורלב: יכול להיות שגם אנחנו, אחרי המלחמה, בשש אחרי המלחמה, נקיים גם כן דיון על כל הסוגיה הזאת של עבודה מרחוק.

זבולון אורלב: זה יכול להיות דיון מעניין לראות לאן, לאן מתפתחים הדברים.

זבולון אורלב: אז נאחל לכולם שיהיה שלום מהר ושכולם, נשמור על עצמנו ושנעבור את המלחמה בריאים ושלמים כמובן גם לחיילים וגם לאזרחים.

זבולון אורלב: תודה רבה.