ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 44, 2006-08-07 09:30

מנחם בן-ששון: בוקר טוב, גבירותי ורבותי - אנחנו בעצם בדיון שלא יכול להתקדם הרבה, עד כמה שאני מבין.

מנחם בן-ששון: אני יכול לתאר את ההיסטוריה של הטיפול בסוגיה שנקראת 'ידוע חשוד'.

מנחם בן-ששון: אפשר להגדיר את זה בכל מיני צורות.

מנחם בן-ששון: בעזרתה של עו"ד ויינשל ואולי גם אנשים נוספים, אני יכול לחזור אחורה ל-1965, כשהיתה הצעה ראשונה לפרסום שם חשוד; ב-1972 – הצעתו של חבר הכנסת שלום כהן; ב-1982 – וועדת בכור שהסמיכה את בית המשפט לאסור פרסום שם חשוד, והשאירה שיקול דעת מלא לבית המשפט; ב-1987 היתה הצעת חוק ממשלתית, בעקבות הצעת בכור; ביולי 2000 הוכנו לקריאה ראשונה שלוש הצעות חוק פרטיות, ובשנת 2000 מר שופמן ממשרד המשפטים, דיווח על מסקנות וועדת וינוגרד ודיווח על הצעה ממשלתית לתיקון, בעקבות המלצות הוועדה; בדצמבר 2001 הוכנה לקריאה שניה ושלישית, הצעה ממשלתית שדנה בהבדל בין נטלים שונים בפרסום, ומר שופמן הסביר בוועדה שלנו, מדוע הצעת חוק ממשלתית עדיפה מהפרטית, שבה הנטל הוא הפוך.

מנחם בן-ששון: אני מדלג קצת.

מנחם בן-ששון: בשלהי חודש אפריל 2002, הוכנה הצעה לקריאה שניה ושלישית, של חבר הכנסת לשעבר רשף חן, היו התנגדויות קשות ואני באמת יכול לדלג לסיטואציה שבה אנו נמצאים היום, אני רוצה לדווח לכם עליה.

מנחם בן-ששון: אנחנו עומדים היום עם הבטחה ברורה של מועצת העיתונות, לתקן בתקנות האתיות שלה תקנות שפותרות את סעיף 70 (א) ונלוויו (בתקנות האתיות של אגודת העיתונאים סעיף 12(א).

מנחם בן-ששון: ההתחייבות היא התחייבות קיימת שאני יכול להתייחס אליה גם בלשון בוטה יותר וגם בלשון בוטה פחות, אבל הדברים מדברים בעד עצמם – אין תיקון.

מנחם בן-ששון: הבוקר קיבלתי התייחסות (שלושה עמודים) ממשרד עורכי-הדין ליבליך-מוזר, ולא הספקתי להתכונן (אני לא רגיל לקבל חומר בדקה ה-90).

מנחם בן-ששון: אני מבין שהעובדה היא שאין חומר, כי אתמול דיבר איתי גם מישהו בטלפון ונאמר לי שעדיין מועצת העיתונות לא קיבלה על עצמה את התקנות.

מנחם בן-ששון: אני יכול לומר לכם, וזו לא שאלה של גילוי נאות - הדברים מונחים על השולחן - חבר הכנסת גפני, הניח הצעה מסויימת שהיא דומה ולא דומה להצעתו של חבר הכנסת לשעבר רשף חן ועוד חברי כנסת, שעניינה הוא לחוקק חוק.

מנחם בן-ששון: זה היה ערב נעילת המושב הראשון, וביקשתי מחבר הכנסת גפני להמתין בהגשת הצעת החוק, לא משום שאמרתי שהיא טובה או לא טובה.

מנחם בן-ששון: אמרתי 'חכה, תבוא מועצת העיתונות והיא תגיד לך שהיא עשתה את המעשה ואז, יכול להיות שאתה תהיה רגוע ולא תצטרך את החוק'.

מנחם בן-ששון: ואתם יודעים טוב ממני שבוועדה הזאת דברים נעשים מתוך קונצנזוס.

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת גפני קיבל את הדבר (גם אם הוא לא נמצא פה, זה לא משנה.

מנחם בן-ששון: אני נמצא פה), והיום יש לפנינו מכתב, אינני יודע מה כתוב בו, אבל אני גם לא חושב שצריך לקיים דיון ארוך.

מנחם בן-ששון: ושוב, אני אומר, חברים שטרחו ובאו הנה לדיון, מוזמנים להביע את עמדתם ודיעותיהם העקרוניות, אבל הדיון של היום הוא לא הדיון.

מנחם בן-ששון: כי מועצת העיתונות, אם אני מבין נכון, תבוא הנה תוך חודשיים ותגיד שהיא תקנה את התקנות.

מנחם בן-ששון: ואני בהחלט יכול לחכות שבועיים.

מנחם בן-ששון: אם חיכתה הוועדה שנתיים ועוד שנה, אז בסדר.

מנחם בן-ששון: אבל אם הדבר הזה ייעשה תוך שבועיים, אני מניח שלא צריך יהיה לעשות דבר וחצי דבר בנושא החקיקה.

מנחם בן-ששון: כי ממילא לפי התקנון, אי אפשר להניח היום על שולחן הכנסת חוק.

מנחם בן-ששון: אבל אני מניח שאם זה לא יהיה תוך שבועיים, החוק יונח מיד עם החזרה מן הפגרה ואין דרך שהוא יבקש פטור מהנחה בזמן הפגרה.

מנחם בן-ששון: זה לא תקנות שעת חירום שהיינו צריכים לתת פרנסה לאנשי הצפון.

מנחם בן-ששון: ואגב, אני מקווה שנמצא גם פתרון לעסקים קטנים במהלך השבוע הקרוב, באמצעות הכנסת.

מנחם בן-ששון: אני אומר את הדברים מתוך סבירות.

מנחם בן-ששון: הסעד שהיה למועצת העיתונות בוועדה, לא יימשך בגלל שהיא לא מגיעה בנקיון כפיים לדיון הזה.

מנחם בן-ששון: אבל מה יקרה עד אז?

מנחם בן-ששון: עד לעוד שבועיים מועצת העיתונות תתקן את תקנותיה האתיות, תבוא ותדווח לוועדה – אם אתם רוצים שנקבע תאריך, אני בהחלט חושב שאפשר.

מנחם בן-ששון: תיכף מנהלת הוועדה תקבע תאריך לדיון, ואז נוכל לקיים אותו בשמחה ובטוב לבב.

מנחם בן-ששון: לא צריך תחת איזשהו לחץ.

מנחם בן-ששון: עכשיו הדיון פתוח, כי אני סיימתי את דברי.

מנחם בן-ששון: רציתי להציע שנקבע תאריך.

יפעת רווה: אני רק רוצה לבקש שאם הדבר הזה יתקבל, ואכן יהיו תקנות כאלה – בשנה שעברה, באוגוסט, מר יהושע שופמן כתב מכתב לד"ר ניצה שפירא-ליבאי, עם הערות לטיוטה של הצעה לתקון 12(א) בתקנון, אז אני כמובן מבקשת שההערות האלה ילקחו בחשבון ויכנסו-

קרן ויינשל: הם אפילו נכנסו לנוסח המוצע הסופי, מתאריך 18.8.

קרן ויינשל: יש לי כאן מכתב של ד"ר ניצה שפירא-ליבאי, שבו ההערות של מר שופמן נכנסו, ואנחנו נרצה שהתקנות יתקבלו בנוסח הזה ולא בנוסח של המכתב שהתקבל היום.

מנחם בן-ששון: אני חושב שההגדרה היא לא 'נרצה', אנחנו מבקשים – כמו שמבקשים מאיתנו, אנחנו מבקשים ממועצת העיתונות.

יפעת רווה: אז גם אנחנו מבקשים, שהנוסח שיתקבל זה יהיה הנוסח שכולל את ההערות של מר שופמן ולא נוסח שלא כולל.

מנחם בן-ששון: רבותי, טרחתם, באתם, הדיון פתוח.

זאב סגל: אני רוצה בהזדמנות זאת – אני לא ידעתי על הפרוצדורה - מכיוון שהנושא הוא יותר מורכב, וזאת הזדמנות בוועדת חוקה, היות וכל הגורמים נמצאים פה, לראות מה בעצם קרה.

זאב סגל: ומה שמטריד היום, או מה שקורה בעצם, שהחוק הזה, חוק התיקון – התיקון לחוק בתי המשפט מדצמבר 2002, התקבל לאחר שנים של נסיונות שלא הצליחו, לתקן את החוק.

זאב סגל: ואז, בפעם ראשונה בעצם, בבית-המשפט נקבע איסור פרסום שמות חשודים גם במקרה של גרימת נזק חמור.

זאב סגל: ובית-המשפט סבר, כי יש להעדיף את מניעת הנזק על פני העניין הציבורי שבפרסום.

זאב סגל: מאז ניתן פסק-דין תורג'מן נגד מדינת ישראל, מ-1 אוגוסט 2004, וזה פסק-הדין, אולי החשוב.

מנחם בן-ששון: אני קראתי גם פסק-דין סנש, ש-

זאב סגל: יכול להיות, אבל תורג'מן – השופט חשין, זה פסק-דין שמנתח את פסק-הדין.

זאב סגל: פסק-הדין הזה יוצא בעצם נגד מגמה שבתי המשפט, לפעמים, ממהרים לעשות שימוש בסמכות הזאת.

זאב סגל: זו בעצם הנקודה.

זאב סגל: וההנחיה של פסק-הדין של בית-המשפט העליון אומרת, אפשר למנוע פרסום – לקחת את המונח 'נזק חמור' בפרשנות מצומצמת, ובאמת כשיש נזק חמור ולא בכל מקרה שאפשר לבוא, זה יגרום נזק כזה או אחר - בגלל להעדיף את העניין הציבורי שבפרסום.

זאב סגל: מה שהיה חשוב מאוד לפי דעתי, הבנתי שהוועדה תדון בזה היום או תדון בזה בעוד שבוע (זאת לא השאלה), אבל שהיא תבקש לקבל מידע על הפעלת הסמכות הזאת הלכה למעשה.

זאב סגל: גם הכנסת, שהיו הרבה מאוד מתנגדים לחוק הזה – גם הכנסת, בסופו של דבר, בדיונים שהשתתפתי, היה ברור: בואו נראה איך בתי המשפט מבחינים.

זאב סגל: מכיוון ששימוש בסעיף הזה – וזה מה שאותי מטריד – יכול לגרום לאפליה לרעה.

זאב סגל: מדוע אפליה לרעה?

זאב סגל: מכיוון שכתוב במסמך של עורכי-הדין ליבליך-מוזר כתוב שהחשודים נוהגים לפנות לבתי המשפט (לפנות בסעיף 7) "הפרקטיקה מלמדת שחשודים המקבלים פניה של עיתונאים, מגישים מיד כבר באותו ערב בקשה לצו איסור פרסום".

זאב סגל: השאלה, כמובן, אם אלה חשודים שיש להם עורכי-דין יקרים במקרים רבים, שיודעים לרוץ ולשכנע, או שאין להם.

זאב סגל: אז בסופו של דבר, יש כאן גם הגנה כללית על האינטרס הציבורי בנושא הזה, ותמיד היה חשד שאחת הסיבות שזה יביא לכך שדווקא אם כבר עושים, מי שיזכה באמת לאי-פרסום זה יהיה אנשי ציבור, אנשים חשובים – ודווקא חשובים 'לא נחשבים', כמו שפרופסור סדן היה אומר.

זאב סגל: נחשבים יש לנו מעט, אבל חשובים יש לנו הרבה.

זאב סגל: אז זאת נקודה אחת, שלפי דעתי הוועדה במעקב אחרי החוק, צריכה לראות איך זה מופעל הלכה למעשה.

זאב סגל: דבר שני, זה הרבה פעמים הכרעות של שופטי שלום שלא מגיעים לערעור בעליון.

זאב סגל: עד שמגיעים לערעור בעליון, יש לראות את זה – וזה מתקשר, אני חושב, גם לסוגיה של בכלל שימוש בצווי איסור פרסום.

זאב סגל: הריצות האלה לבתי משפט שלום, מטעמי בטחון המדינה, לשופטים שאף פעם לא עסקו בענייני בטחון המדינה, כשאומרים להם 'בטחון המדינה', זה מדהים אותם ומפחיד אותם.

זאב סגל: כאשר בית המשפט שעוסק באמת בצווי איסור פרסום, זה בית המשפט המחוזי.

זאב סגל: זה גורם להרבה מאוד מקרים, להוצאת צווים וכשזה הגיע לעליון – והדברים האלה לא מגיעים לעליון.

זאב סגל: ואגב, השופטת דליה דורנר ואחרים דיברו על זה הרבה פעמים, שפרסום מביך עדיין לא גורם נזק לבטחון המדינה, ולא נתייחס לימים האלה כמובן.

זאב סגל: זה לא ימי לחימה.

זאב סגל: בימי לחימה יש קריטריונים אחרים, בכל מדינה דמוקרטית.

זאב סגל: לכן, אני חושב שתחת העניין הזה, צריך להתקיים דיון אמיתי בנושא הזה, ולא להסתכל על החוק הזה ככזאת ראה וקדש.

זאב סגל: כלומר, זה החוק – או.

זאב סגל: קיי.

זאב סגל: יכולים גם לשנות חוקים, לכיוון זה או לכיוון אחר.

זאב סגל: אני מאוד מציע שהדבר ייבדק.

זאב סגל: כפי שאני מבין מעורכי חדשות (אני קצת שאלתי, אני לא עוסק בפרקטיקה היומיומית), שאלתי עורך חדשות, ראש אגף חדשות בעיתון 'הארץ' מר רונן זריצקי, שמעתי גם מר משה רונן מ'ידיעות אחרונות', שהשקיע בזה הרבה מאוד עבודה.

זאב סגל: המצב הוא, שיש יותר מדי איסורי פרסום.

זאב סגל: כלומר, בכל דסק חדשות יש ערימה של כל מיני צווים שמוצאים, שלא תמיד יודעים עליהם אפילו, או שכן יודעים - תלוי שוב, מי דואג שזה יגיע.

זאב סגל: ולכן הנושא הזה נראה לי נושא חשוב לדיון אמיתי ועמוק, הרבה מעבר.

זאב סגל: עכשיו לגבי תקנון.

זאב סגל: אם מועצת העיתונות תקבל את זה בתור כלל אתי, בסדר.

זאב סגל: עכשיו השאלה, אם היא תקבל בכלל אתי, אז האם יש מקום לשנות את הסעיף, לבטל את החוק או בין כך להשאיר אותו, או לא?

זאב סגל: או זה שתי שאלות שונות?

זאב סגל: זו השאלה.

זאב סגל: עם האתיקה, למשל, בחיסוי מקורות יש לנו בעיה.

זאב סגל: בחיסוי מקורות החוק מכיר ב-X ולפי תקנון האתיקה, אסור לעיתונאי אף פעם לגלות את מקור המידע.

זאב סגל: ואז החוק גובר.

זאב סגל: זאת אומרת, יש פה המון שאלות והנושא הזה הוא הרבה יותר חשוב ממה שנראה היום.

זאב סגל: יש בו הרבה רבדי עומק שצריכים דיון טוטאלי.

מנחם בן-ששון: אני אגיד רק משפט אחד.

מנחם בן-ששון: הנתונים שלנו, באמת, בחלקם קשורים במה שמר משה רונן המציא לנו, ואין בהם התוספת שאתה שאלת אותה, זאת אומרת מהו פרופיל המבקשים את חיסיון, אלא יש שם פרופורציות.

מנחם בן-ששון: אגב, בשתי נקודות שנבדקו הנתונים הללו, הן דומות אחת לשניה ואני שומר את זה לדיון האמיתי.

מנחם בן-ששון: אני רוצה להסביר, כוונתנו היתה רצויה.

מנחם בן-ששון: אנחנו לא רק התכוונו לארח אתכם בהדר ובכבוד, אלא גם הזמנו חדר עם שידור בזמן אמיתי לטלוויזיה, של הדיון הזה.

מנחם בן-ששון: אבל זה טנגו שצריך בשבילו שניים, זאת אומרת מועצת העיתונות לא מוכנה לדיון אז ביטלנו את השידור הישיר של הטלוויזיה ונמתין לדיון המהותי.

מנחם בן-ששון: זה לא טוב מבחינתי, משום שהיה מספיק זמן להיערך אבל כמו שאמרתי, אין טעם שאני אעסוק בחוק של חבר כנסת או חברי כנסת, חברי הוועדה שרוצים לחוק אותו, שהם עדיין לא הגיעו משום שהם צריכים לעבור את ההליך הרגיל, ואין טעם שאני אעסוק בכללי אתיקה שעדיין לא נחוקו, למרות שהיה להם לא מעט זמן להיות מחוקקים.

זאב סגל: יש הצעות להחמיר את החקיקה הקיימת?

מנחם בן-ששון: כן, זאת המגמה של חברי הכנסת.

מנחם בן-ששון: המגמה של חברי הכנסת, היא להחמיר את החקיקה הקיימת שהנטל יהיה מוטל על העיתונות ולא על הנדון.

מנחם בן-ששון: אגב, אתה בדיוק בכיוון – אם אתה רוצה את הרמז.

מנחם בן-ששון: זה בדיוק בכיוון שאתה אמרת, פרופסור סגל.

מנחם בן-ששון: במקום שהנחשבים הלא נחשבים – או הכן נחשבים – שיש להם הון, יכולים לקחת עורך-דין והוא יעצור, שאולי יזכו בזה אנשים שנמצאים בדרגות פחות חשובות ואין להם היכולת לבוא ולהטיל את האיפול או לעצור את הפרסום-

זאב סגל: לא אמרתי את זה בכיוון הזה.

מנחם בן-ששון: אני כן אומר את זה בכיוון הזה.

מנחם בן-ששון: זה בדיוק המהלך.

מנחם בן-ששון: זאת אומרת, אתה שואל אותי לאיזה כיוון הולך החוק – הוא הולך בדיוק לכיוון שלא התכוונת, אבל שאפשר היה להבין אותו בדבריך.

מנחם בן-ששון: שגם החשובים הלא נחשבים, יוכלו למצוא סעד.

אבי ויינברג: אני אכן מייצג גם את הצד, שכמו שהגדרת 'הידים שלו לא נקיות'.

אבי ויינברג: אני לא טוען שהידיים נקיות, אני רק רוצה להסביר שבתקופה שעברה מאז הדיון באוגוסט שנה שעברה, מועצת העיתונות נקלעה למשבר חמור.

אבי ויינברג: זו הסיבה, דרך אגב, שד"ר ניצה שפירא-ליבאי למשל, לא נמצאת כאן – כי היא כבר לא במועצת העיתונות, כמו גם אנשים אחרים שעסקו בנושא.

אבי ויינברג: בתחילת השנה המועצה התפרקה לחלוטין, ולמעשה בראשית אפריל הצלחנו לעשות בחירות חדשות, להקים אותה.

אבי ויינברג: אנחנו עדיין בתהליך, כלומר היום עדיין אין נשיאות למועצת העיתונות ואין נשיא למועצת העיתונות.

אבי ויינברג: מחרתיים מתכנסת המליאה, קודם לכן יבחרו נציגי הציבור את הנציגים שלהם לנשיאות.

אבי ויינברג: תהיה לנו נשיאות, ובלי נדר, ייתכן שייבחר שם נשיא.

אבי ויינברג: זאת אומרת, על סדר היום יש בחירת נשיא, ביום רביעי, אני אשמח לדווח לכם אחר-כך, אם אכן התקבל.

אבי ויינברג: לכן גם – עניין טכני לחלוטין – אני לא מאמין שתוך שבועיים אפשר יהיה לכנס את המליאה החדשה, כדי לדון בעניין הזה.

אבי ויינברג: אני חושב שמשהו כמו חודש (או להיות הגונים, שישה שבועות) זה מועד הרבה יותר סביר.

יפעת רווה: באותה ישיבה אצל מר יהושע שופמן, אחת הנקודות שעלו היא, שמועצת העיתונות, אם יש במידה זו או אחרת שיניים כלפי העיתונים הגדולים (והבנתי גם משיחה עם ניצה ליבאי-שפירא בזמנו), שיש בעיה של אכיפה כלפי המקומונים, גם כשיש כללים.

יפעת רווה: אני חושבת שכדאי שתתנו את הדעת גם על הנקודה הזאת.

יפעת רווה: זאת אומרת, לא מספיק שיהיו כללים טובים ויפים, אלא צריך לאכוף אותם.

זאב סגל: מה עם האינטרנט, את פותרת את בעית האינטרנט?

יפעת רווה: אני לא פותרת שום בעיה, אני רק מעלה את הבעיות.

יפעת רווה: כי עלתה שאלה אם צריך לעשות את זה בחקיקה או רק בכללי, אז אחת התשובות לשאלות האלה זו פונקציה של השיניים, כי חקיקה ברור שפחות יעברו על החוק, אבל אם לכללים אין שיניים אז-

שירה בריק: מה שחשוב לי להבהיר, זה כמה נקודות ואולי יש בזה גם חצי תשובה לפחות, לנקודות שהעלה פרופ' סגל כאן.

שירה בריק: קודם כל, הפרקטיקה מלמדת, שלא רק נחשבים וחשובים רצים לבתי המשפט לבקש את איסורי הפרסום.

שירה בריק: מספר פעמים בשבוע, אנחנו נמצאים בבתי משפט עם חשודים - או נאשמים, לצורך העניין – שהם לא בעלי אמצעים או לא בהכרח בעלי שם.

שירה בריק: ניגשים לבתי המשפט, בהמלצת עורכי-דינם, לעיתים לבד, ואנחנו מקיימים את הדיונים האלה.

שירה בריק: הדיון התמקד גם בעבר, בנגזרת מאוד צרה של מקרים והיא לא אותה נגזרת של אותו סעיף 70 לחוק בתי המשפט, אלא מקרים שבהם – המקרים בלבד, הם אלה שלא מוסדרים – שחשוד אינו יודע שהוא חשוד, והוא מגלה את דבר החשד בעיתון.

שירה בריק: כלומר במקרים שמתנהלת נגד החשוד חקירה סמויה ומסיבה מסויימת, הוא לא ידע בכלל שהוא צריך לגשת לבית המשפט, ושיש לו זכות לבקש את איסור הפרסום.

שירה בריק: או במקרים שבהם (וזו כבר הרחבה מסויימת), החשוד עוד לא הובא בפני שופט, בדיון מעצר למשל.

שירה בריק: בזה, בעצם, באות ההצעות לכללים שבזמנו עורך-דין מוזר הציע והעביר אותה למועצת העיתונות.

שירה בריק: חובת היידוע, חובת האתראה המוקדמת.

שירה בריק: חובת מתן השהות לחשוד, כדי שהוא ידע שעומדת להתפרסם אודותיו כתבה או שעומדים לייחס לו חשדות מסויימים – אם הוא לא ידע קודם – ואז, אותו חשוד, תהיה לו את השהות לגשת לבית המשפט ולבקש לעשות שימוש באותו סעיף שכבר כן מוסדר בחוק.

שירה בריק: אם פעם רשימת הסיבות שחשוד היה יכול לבקש את איסור הפרסום בגינן, היתה רשימה סגורה – אז סעיף 70 (ה1) לחוק בתי המשפט, פתח את זה ואמר, כל חשוד יכול לבוא ולנסות להוכיח שייגרם לו נזק חמור, שהנזק הזה עולה על העניין הציבורי, ולבקש את איסור הפרסום.

שירה בריק: כמו שכתבנו במכתב (אני אתמצת גם את זה), הפרקטיקה, חיי היומיום הם שהעיתונות מתנהלת באופן הזה שלא מפרסמים בלי לבקש את תגובת החשוד על החשדות.

שירה בריק: החשודים יודעים שעומד להתפרסם פרסום.

שירה בריק: הם עותרים לבתי המשפט.

שירה בריק: בתי המשפט המנוסים – רוב השופטים, מתבונתם, לא נותנים צו מניעת פרסום במעמד צד אחד, אלא מקיימים דיון פעמים רבות.

שירה בריק: וזה מנסיוננו, אנחנו מקיימים את הדיון עוד באותו ערב, עוד באותו הלילה וניתנת החלטה בנושא איסור פרסום שם החשוד.

שירה בריק: ולכן הנגזרת היא מאוד צרה, היא לא הנגזרת הרחוקה של איסורי פרסום, אלא רק על המקומות האלה שבהם חשוד לא ידע שהוא חשוד, ובעצם לא יכול היה לעמוד על זכותו לגשת לבית המשפט ולבקש את איסור הפרסום.

שירה בריק: במכתב הזה מופיע בעצם נוסח ההצעה שעורך-דין מוזר הציע בזמנו, והוא נותן מענה לבעיות שבגינן בכלל היו יוזמות החקיקה: שתהיה פניה לחשוד, ולתת לו את השהות הנאותה להגיב ולפעול בדרך החוק, ויש איזושהי הצעה ראשית יותר, ש"לא יפרסמו עיתון ועיתונאי זהות – שם, צילום או פרטים מזהים אחרים של חשוד - בטרם הובא בפני בית המשפט, אלא אם הסכים לכך או קיים עניין ציבורי מיוחד".

שירה בריק: "עניין ציבורי מיוחד": או שהוא קשור לאופי העבירה או חומרתה, או למעמדו הציבורי של החשוד.

שירה בריק: ההצעה היא, שיש חשודים שבגלל מהות העבירה, חומרתה או המעמד שלהם, הציבוריות שלהם, אפשר יהיה לפרסם את זהותם גם בלי הסכמתם.

שירה בריק: זה התמצות של המכתב.

מנחם בן-ששון: אם מזה משתמע שבפרוטוקול דברי הוועדה רשומים הדברים, וכתוצאה מזה התקבלה העמדה – אני מבקש להגיד שלא.

מנחם בן-ששון: ואני רוצה להסביר – וזה אני גם אסביר למר ויינברג, מנכ"ל מועצת העיתונות – אי אפשר את שני הדברים יחד.

מנחם בן-ששון: אנחנו לא מקיימים היום את הדיון, אנחנו נחכה לדיון שלכם.

מנחם בן-ששון: הלישנא אחרינא (הלשון האחרונה) שיש בפניכם, היא בקשתו של מר שופמן והתגובה שקיבלנו מהגברת שפירא-ליבאי.

מנחם בן-ששון: ההנחה שלנו, שזה כיוון העבודה וההנחה שלנו, שאת הדיון אנחנו לא מקיימים היום, מפני שאני לא רוצה לקיים פעמיים דיון על אותו דבר.

מנחם בן-ששון: זה דיון עקר.

מנחם בן-ששון: היום הכדור נמצא במקום אחד, לפי בקשת אותו המקום.

מנחם בן-ששון: אתם ביקשתם להיות הפועלים, אז חובת ההוכחה על פעילותכם, היא עליכם.

מנחם בן-ששון: אתם תשובו אלינו אחרי שפעלתם, עם נוסח שהתקבל במועצה.

מנחם בן-ששון: זה יהיה ב-13 בספטמבר, ואם אדם צריך היה לעוד הוכחה של רצון טוב מאיתנו, אז הנה היא קיימת.

מנחם בן-ששון: ואז יתקיים הדיון.

מנחם בן-ששון: מנהלת הוועדה נתנה לי את התאריך כאופציה סבירה להיענות לבקשתכם.

מנחם בן-ששון: אל תחכו לרגע האחרון.

מנחם בן-ששון: הדיון הוא דיון לא פשוט, כמו שאמר פרופסור סגל, זה דיון שנוגע במהות שאלות של חופש עיתונות ושל זיקה בין עיתונות ובין ציבור, ושל זכות האזרח לדעת – ואלה שלוש נקודות שלכם אני לא צריך להגיד, אתם חיים את זה יום יום.

מנחם בן-ששון: אתם לא צריכים את עצתי איך תנהלו את הדיון, אבל אני חושב שלסכם שלושה עמודים בעשר דקות – היינו יכולים לקרוא את זה.

מנחם בן-ששון: אז סיכמת אותם, אני לא רואה בזה אלא אמירה לפרוטוקול.

מנחם בן-ששון: אני בהחלט לא מכניס את זה, כאילו הנושא נדון היום.

קרן ויינשל: רק רציתי לחדד.

קרן ויינשל: ההבדל העיקרי בין המכתב שקיבלנו, לבין מה שהוסכם בכל הישיבות הקודמות ומשום-מה התמסמס לו, זה שאנחנו לא מדברים על חשוד - אנחנו מדברים על נאשם.

קרן ויינשל: כלומר, חשוד לאחר שהוגש נגדו כתב-אישום, במקום חשוד שהובא לבית-משפט.

קרן ויינשל: אני חושבת שהעורך-דין מוזר היה בישיבות האלה, ובעצמו ישב כשהגענו לאותן המסקנות.

קרן ויינשל: זה גם הנוסח האחרון שעליו הוסכם ושאותו הייתם אמורים לתקן.

קרן ויינשל: זו הנקודה העיקרית.

שירה בריק: המכתב מכוון בדיוק לאותה נגזרת, שבה אנחנו סברנו שיש צורך להגיב, אבל אני מודעת לזה שהיתה התקדמות אחר-כך, בהצעות.

שירה בריק: היתה גם את אותה תכתובת לעורך-דין שופמן שגם אליה התייחסנו.

מנחם בן-ששון: אתם תקבלו תשובה על המכתב שלכם.

זאב סגל: הרעיון הוא זה, שעכשיו אפשר למנוע פרסום בטרם הגשת כתב אישום.

זאב סגל: הרעיון של ללכת עד להגשת כתב אישום, זו באמת הרחבה רבה מאוד שתעורר שאלה של חוקתיות ותעורר שאלה של האם זה חלק מכבוד האדם.

זאב סגל: כלומר, אין עד היום פסיקה, שאפשר לבטל חוק בגלל שהוא פוגע בחופש הביטוי.

זאב סגל: אבל יש אפשרות שתהיה פסיקה כזאת שתאמר, שזה חלק מכבוד האדם ושזה יהיה בלתי מידתי.

זאב סגל: אז זו נקודה אחת יותר לעומק, של הנושא.

זאב סגל: אבל נקודה שניה, שהיא הצעת ייעול.

זאב סגל: עם כל הכבוד למועצת העיתונות, תקבע כלל זה, לא תקבע כלל כזה – זה לא הסיפור.

זאב סגל: השאלה היא, אני חושב שהוועדה - וזה תפקיד מעניין, של מעקב אחרי חקיקה.

זאב סגל: יש כאן אנשי משטרה, וצבא ויש הנהלת בתי המשפט – מאז שהחוק הזה התקבל ב-2002, כמה צווים הוצאו על-ידי בתי המשפט?

זאב סגל: זו השאלה המרכזית.

מנחם בן-ששון: על זה הערתי בסיום דבריך.

מנחם בן-ששון: אני הערתי שני דברים.

מנחם בן-ששון: האחד, אמרתי לך ולכולם, שיש טיוטת הצעת חוק להנחה על שולחן הכנסת, שמתוך רצון טוב הונחה הצידה.

מנחם בן-ששון: אז היא תחכה, אני מקווה שאני אשכנע את החברים עד ה-13 בספטמבר (אני לא מאמין שיהיה לי מאמץ גדול לשכנע, אלא אם כן יסתבר שמבטלים את הפגרה ואז אני אהיה בבעיה קשה יותר).

מנחם בן-ששון: הוועדה הזאת עובדת כרגיל, הדבר היחיד שמפריע לעבודת הוועדה זה המליאות – אם תבוטל הפגרה, אני מניח שאפשר יהיה להגיש הצעות חוק ואז המעשה יהיה אחר.

מנחם בן-ששון: זאת היתה הנקודה הראשונה בתגובה לדבריך.

מנחם בן-ששון: הנקודה השניה, אמרתי שיש לנו נתוני מעו"ר ונתוני משטרה אבל לא מספקים, ובעקבות ההערה שלך אני אנסה להגיע אליהם.

מנחם בן-ששון: רבותי, הישיבה נעולה.

מנחם בן-ששון: תודה שטרחתם וסליחה שהטרחנו אתכם.