ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 81, 2006-07-26 11:00

יעקב ליצמן: תודה לראש המועצה.

יעקב ליצמן: את הסיכום נעשה בדיון הכולל בכרמיאל בהמשך היום, אז ניתן גם לכל חברי הכנסת לדבר.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת מכירים את מר שאול כמיסה שפשוט "התנחל" אצלנו בדאגה למשכורות.

ראובן ריבלין: הוא מתנחל אצלנו, ואתה בעד המתנחלים ...

יעקב ליצמן: מר שאול כמיסה ראש המועצה עושה מלאכתו נאמנה.

יעקב ליצמן: מועצת חצור הגלילית היא דוגמה כיצד מטפלים לא נכון במועצות המקומיות.

יעקב ליצמן: יש לו אישורים, אך לא מקבל את התקציבים.

יעקב ליצמן: אני התערבתי כבר מספר פעמים למען חצור הגלילית.

ראובן ריבלין: חצור הגלילית עמדה בכל תנאי תוכנית ההבראה.

יעקב ליצמן: מונח לפנינו מכתב של מר הרצל גדז', הממונה על מחוז הצפון במשרד הפנים, הכותב שראש המועצה וצוות המועצה ביצעו על הצד הטוב ביותר את המוטל עליהם ועמדו ביעדי תוכנית ההבראה ומביע הערכה על עבודתם האחראית, המקצועית והמסורה.

יעקב ליצמן: למרות זה הממשלה לא מטפלת בעניין.

יעקב ליצמן: יש פסוק בתהלים קכ"ז: "ה' לא ישמור עיר שוא, שקד שומר", כך אמר דוד המלך.

יעקב ליצמן: אנחנו מתפללים, ולצערי אנו שומעים כרגע על נפגעים והרוגים.

יעקב ליצמן: ה' ישלח למשפחות ניחומים ורפואה שלמה לנפגעים.

יעקב ליצמן: זו מלחמה, ואינני יודע כיצד תסתיים, אך ברור לי שאחרי המלחמה הזאת נצטרך לטפל במלחמה החברתית.

יעקב ליצמן: אי אפשר לטאטא את זה מתחת לשולחן.

יעקב ליצמן: לא יעזור לתת גימיקים כאלה או אחרים, כולל הנחות במע"מ, שאני מתנגד להן.

יעקב ליצמן: אני סבור שעם הכסף הזה אפשר היה לעשות הרבה יותר.

יעקב ליצמן: זה נושא לדיון בוועדת הכספים, לא כרגע.

יעקב ליצמן: אבל ברור לי שנצטרך לטפל, בין היתר, ברשויות שמקיימות את תוכנית ההבראה.

יעקב ליצמן: אתם יודעים מה עשינו לפני שבוע בנוגע לעיר הכרמל.

יעקב ליצמן: אני מקווה ששם ראש המועצה עשה מה שצריך, נדמה לי שכן כי לא שמעתי צעקות ממשרד הפנים.

יעקב ליצמן: מי שביצע את תוכנית ההבראה, אין שום סיבה שיעכבו לו 6 או 8 מיליוני שקלים.

יעקב ליצמן: קודם כול אני רוצה לראות שמשרד הפנים נותן את 6 מיליון השקלים.

יעקב ליצמן: אחר-כך כמובן יש בעיה עם מד"א, שצריך לתת להם כסף.

יעקב ליצמן: האם מישהו חושב שמד"א נוסע בחינם?

יעקב ליצמן: זה עולה כסף.

יעקב ליצמן: אנחנו מדברים גם על נציבות הכבאות וההצלה, בראשות מר שמעון רומח, שהיה אצלנו לצערי מספר פעמים כאשר הכבאים לא קיבלו משכורות, ולא בטוח שהדברים הסתדרו.

יעקב ליצמן: אני רוצה להזכיר גם את זק"א שצריך לעזור להם וגופים רבים נוספים.

יעקב ליצמן: רבותי, יש הרבה עבודה לפנינו.

יעקב ליצמן: בעזרת השם ועדת הכספים לא תרפה ותעשה הכול לחזק את הישוב הזה.

יעקב ליצמן: ודבר ראשון, להחזיר את שמגיע לה.

יעקב ליצמן: אנחנו בוועדת הכספים לא חזקים, אין לנו מי יודע מה כוחות, אנחנו לא הממשלה, אבל יש לנו ויטמינים ואנטיביוטיקה מסוימים, שכאשר הרופאים לא יודעים לרשום אנחנו כן יודעים לרשום אותם.

יעקב ליצמן: בעזרת השם אנחנו נטפל.

יעקב ליצמן: מר שאול כמיסה, אני מקווה שתפסיק להתנחל אצלנו ותבוא רק לחגיגות, להגיד לנו שהכול מסתדר.

שאול כמיסה: הלוואי.

נתן פרטוק: חבר הכנסת ליצמן, אני מבקש שתתייחס לעסקים הסגורים בכל הגליל, זה חשוב מאוד.

יעקב ליצמן: את זה נעשה בדיון בכרמיאל.

יעקב ליצמן: אנחנו מודעים לכך.

יעקב ליצמן: אני מתכוון להתייחס לכל הבעיות האופרטיביות ברווחה, בעסקים הקטנים, בבנקים, במס הכנסה.

נתן פרטוק: חשוב לא לתת לפקידי האוצר הקטנים לנסח את הנוסחאות המסובכות על הפיצויים.

יעקב ליצמן: רבותי, פקידי האוצר לא קטנים.

נתן פרטוק: אני לא מדבר חלילה על הרמה שלהם.

יעקב ליצמן: פקידי האוצר לא קטנים, הם עושים מלאכתם נאמנה.

יעקב ליצמן: יש מדיניות, יש שרים, יש ממשלה.

יעקב ליצמן: אם יש ביקורת – ויש ביקורת – אז רק כלפי הממשלה.

יעקב ליצמן: נוציא את הפקידים מן המשחק הזה.

יעקב ליצמן: אף פקיד לא עושה מה שמתחשק לו.

יעקב ליצמן: אם יש בעיות – יש ממשלה ויש שר.

נתן פרטוק: בסופו של דבר הפקיד קובע את הנוסחה, ולא השר.

נתן פרטוק: בקריית שמונה מאז מבצע "ענבי זעם" ועד היום עדיין לא קיבלו פיצוי.

יעקב ליצמן: אני לא מוכן לקבל את הטענה שהאשמה מוטלת על הפקידים.

יעקב ליצמן: אנחנו כחברי כנסת אומרים דבר אחד: יש שר, הוא הממונה.

יעקב ליצמן: אם יש ביקורת, תופנה לשר.

יעקב ליצמן: אני יכול לתקוף את הפקיד, אבל הכוונה לשר, לא אליו.

שאול כמיסה: תודה רבה אדוני היושב-ראש.

שאול כמיסה: כפי שאמרתי, ואני חוזר שוב, אני מבקש להעלות את נס את פעילות מגן דוד אדום, שירותי הכבאות וההצלה ומשטרת ישראל, שהם חלק בלתי נפרד מהעשייה והפעילות היום-יומית בישוב.

שאול כמיסה: יישר כוח.

שאול כמיסה: תודה לכולם.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: במקלט של "מפעל חסד"

צבי פינגרוט: אני אחד האנשים שמטפלים כאן באופן שוטף, גם כמצווה.

צבי פינגרוט: כאן אנחנו מכינים ארוחות לשבת לכל בתי-החולים באזור טבריה וצפת, ושולחים יין וחלות גם לנהריה.

צבי פינגרוט: אנו עושים פעילות גם בבתי-האבות באזור ומחלקים ופלים.

ראובן ריבלין: מזון לכל האוכלוסייה, או רק לחרדים?

צבי פינגרוט: לכל מי שמבקש.

שאול כמיסה: עושים כאן עבודת חסד אמיתית.

אביהוד רסקי: צהרים טובים.

אביהוד רסקי: אני מבקש לברך את חברי ועדת הכספים בשמי, בשם תושבי ראש פנה ואני בטוח גם בשם כל תושבי הגליל על שמצאתם לנכון להגיע לישובים שלנו בעת הזאת ולכבד אותנו בנוכחותכם.

אביהוד רסקי: מאחר והזמן העומד לרשותנו מועט, אבקש מכל הדוברים לדבר באופן ענייני ולקצר.

אביהוד רסקי: עמדת כל הנמצאים כאן, שיש לנצל את הזמן המועט והקצוב שיש לנו ולהעלות רק נושאים שעומדים בסדר העדיפות הגבוה ביותר.

אביהוד רסקי: אתמקד בשני מישורים בלבד – הפרט-האזרח, והרשויות המקומיות שנותנות שירות לאזרח.

אביהוד רסקי: אני מקווה שהמפגש הזה, שהוא למידה תוך כדי תנועה, יביא בסופו של דבר להפקת לקחים וישמש לא רק לחיבוקים אלא למקצה שיפורים אמיתי לכל הישובים שנמצאים, כפי שנאמר, בעורף.

אביהוד רסקי: אנו שומעים מדי יום בכלי התקשורת עד כמה אזרחי קו העימות מגלים נחישות, עד כמה אנו עומדים בכל הקשיים.

אביהוד רסקי: אנו גאים ומודים לכולכם, ולכל חברי הממשלה, לשרים לחברי הכנסת ולכל מי שמסייע בידינו.

אביהוד רסקי: זאת בהחלט שעה יפה, אחת השעות היפות של מדינת ישראל, ומחמם את הלב לראות איך תושבי מדינת ישראל נרתמים, כל אחד על-פי האפשרויות שבידיו, לסייע לתושבי הצפון.

אביהוד רסקי: בשעה זו האזרח מתמודד עם קשיים רבים בעסק הפרטי שלו, בביתו, בדרך לעבודה.

אביהוד רסקי: אדם לא יוצא מביתו כי לא יודע בדיוק מה קורה אתו, האם יקבל שכר, ובעלי המפעלים לא יודעים אם ישלמו ואם יהיה להם מהיכן לשלם.

אביהוד רסקי: אנו מצפים מוועדת הכספים לצאת באמירה ברורה ולדאוג שההחלטות שיתקבלו במקומות המתאימים יבהירו בבירור לכל תושבי קו העורף מה עליהם לעשות.

אביהוד רסקי: בעניין הרשויות המקומיות – מה לעשות, כולנו ישבנו על הגפנים והזיתים שלנו, אולי גם אנחנו נרדמנו קצת בשמירה, אבל כל הישובים שלא היו מוגדרים בתוך קו העימות לא היו מספיק מוגנים – לא היו די מקלטים ברמת מיגון גבוהה.

אביהוד רסקי: אני סבור שבשעה זו צריך לתת את הדעת קדימה על-ידי הרכבת צוות מצומצם, לא ועדות מורכבות, שיבדוק בתוך פרק זמן קצר את מצב המקלטים ויעשה תחשיב אילו משאבים צריך להקצות לצורך המיגון.

אביהוד רסקי: הייתי מצפה מכם לבדוק כיצד תוכלו לסייע בנושא הזה.

ראובן ריבלין: אתה מדבר על המיגון בימים אלה, או בראייה עתידית?

אביהוד רסקי: על מיגון בראייה קדימה.

אביהוד רסקי: מה שיש היום – יש היום.

אביהוד רסקי: כבר היום אני רוצה להתריע, ואני מניח שאתם יודעים לא פחות טוב ממני, ברור שלאור המצב הרשויות כולן לא יקבלו ארנונה מעסקים רבים שפשוט לא יוכלו לשלם.

אביהוד רסקי: המצוקה הזאת תתגלגל אל הרשויות המקומיות, וחלק מתקציב הרשויות בנוי על ארנונה.

אביהוד רסקי: אצלנו ארנונה מעסקים מהווה קרוב ל-60% מתקציב הארנונה הכולל שלנו, ברשויות אחרות השיעור אולי קטן יותר.

אביהוד רסקי: יווצר חֶסֶר גדול בתקציב וכבר היום צריך לחשוב איך ליצור משאבים מתאימים לסייע לאותן רשויות בכדי שיוכלו להמשיך לעבוד עם התקציב הרגיל שלהן ולא להיכנס לגירעונות.

אביהוד רסקי: העליתי בפניכם שלושה נושאים.

אביהוד רסקי: אבקש ממר עמוס רובין, מנכ"ל צח"ר, לומר מספר דברים.

עמוס רובין: ברוכים הבאים.

עמוס רובין: לקחתי על עצמי שליחות בגליל ואני עומד בראש שני תאגידים אזוריים בבעלות הרשויות המקומיות.

עמוס רובין: התאגיד הראשון – "צח"ר – פארק תעשיות הגליל" – פארק אזורי לתעסוקה.

עמוס רובין: הכינונו תוכנית אסטרטגית להפוך את הפארק הזה לפארק אזורי לתעסוקה, תרבות, חינוך וספורט ואנו עובדים במשותף, כל ראשי הרשויות של מזרח הגליל.

עמוס רובין: לאחר שגיבשנו תוכנית אסטרטגית, שקיבלה את ברכת ראשי כל הרשויות, צירפנו את המועצות המקומיות גליל העליון, מבואות החרמון, טובא-זנגריה ובמסד היו צפת, חצור וראש פנה.

עמוס רובין: הרחבנו את גבולות הקו הכחול שלנו, במקור עמד לרשותנו שטח של 850 דונם ברוטו והיום מדובר על 3,000 דונם, מתוך ראייה של פיתוח עתידי.

עמוס רובין: כאשר מדברים על שינוי סדרי העדיפויות, אני רוצה לקוות שאנו נחוש את השינוי הזה.

עמוס רובין: התאגיד השני – "צח"ר – תשתיות זורמות" – הכנה לקראת התאגדות של כל הרשויות במסגרת תאגיד מים וביוב אזורי.

עמוס רובין: כידוע לכם, יש חוק תאגידי מים וביוב.

עמוס רובין: עד שנת 2008, ושמעתי שרוצים להקדים את המועד, נדרשות כל הרשויות להקים תאגידי מים וביוב.

עמוס רובין: הפכנו להיות תאגיד מים וביוב אזורי.

עמוס רובין: אנו יושבים במקום רגיש, על אגן ההיקוות של הכנרת, ולכן הקימונו מכון טיהור ופרויקט השבה גדול מאוד.

עמוס רובין: נתנו מענה כדי שיזמים, בין בתחום המגורים ובין בתחום התעשייה, יוכלו לקבל היתרי בנייה – מה שלא ניתן היה לעשות לפני כן – ויוכלו ליזום מיזמים כפי שיראו לנכון.

עמוס רובין: אני רוצה להגיד לכם דבר עקרוני.

עמוס רובין: אני לא רוצה להיכנס לפרטים.

עמוס רובין: אני שמח על היוזמה, שוועדת הכספים באה לשטח.

עמוס רובין: צריך להנהיג שיטה, שוועדות שיש להן שיניים תבואנה מעת לעת ותשמענה את הבעיות, מה עובר עלינו.

עמוס רובין: אני מנכ"ל משרד ממשלתי לשעבר ויושב היום מן הצד השני של המתרס.

עמוס רובין: לא פעם אני עומד מול מראה ושואל עצמי: כאשר היית מנכ"ל משרד השיכון, ב"ענבי זעם" גם היה בלגן כזה?

עמוס רובין: אני אומר לכם: לא.

אביגדור יצחקי: היה גם אז.

עמוס רובין: אולי בחלק מן הדברים כן.

יעקב ליצמן: אנחנו באים מחצור הגלילית ומישהו שם צעק לנו קריאת ביניים שהוא לא קיבל פיצויים מאז "ענבי זעם".

עמוס רובין: אני לא רוצה להיכנס לזה.

עמוס רובין: בחלק מן התחומים היו בעיות, באחרים לא.

יעקב ליצמן: גם עכשיו יהיה אותו דבר.

עמוס רובין: אני מייצג את הרשויות בשני התחומים שתיארתי.

עמוס רובין: רבותי, עליכם להבין, השלטון המרכזי לא קשוב דיו לצרכים שלנו.

עמוס רובין: הסטריאוטיפ של משרד האוצר, שמסכמים דבר עם משרד ממשלתי, והדבר מתוקצב, ומנכ"ל נושא באחריות – סליחה, אני רוצה להגיד לכם, אין להם סמכות, החשבים לא מקבלים מרוּת ובסופו של יום אנחנו נאנקים בלבירינת הזה.

שלי יחימוביץ': אתה יכול לתת לנו דוגמה קונקרטית?

עמוס רובין: אני יכול לתת דוגמאות רבות.

ראובן ריבלין: זה דיון ארוך.

ניסן סלומינסקי: קל יותר לתת דוגמה הפוכה.

אביגדור יצחקי: חברת הכנסת שלי יחימוביץ', אתן לך 7,000 דוגמאות.

אבישי ברוורמן: הדברים הללו היו לפני המלחמה, ועכשיו החמירו.

אבישי ברוורמן: זה לא קשור למלחמה, אלא לשיטת השלטון.

עמוס רובין: אני לא קושר את זה למלחמה.

עמוס רובין: אני רוצה לבקש את הפתיחות שלכם ליום שאחרי.

עמוס רובין: בסך הכול אנחנו גורמים בשטח שנותנים שירותים בשם השלטון המרכזי והשלטון המקומי.

עמוס רובין: אנחנו מעסיקים ספקים ונותני שירותים.

עמוס רובין: כאשר אנחנו לא עומדים בהתחייבויות כלפיהם, אנחנו ממוטטים את עצמנו וממוטטים אותם ולא מגיעים לשום פתרון, פרט להתמרמרויות הדדיות בין כולם.

עמוס רובין: הביקורת גדולה, ואנחנו יודעים לבקר, ברוך השם, ולכל אחד יש פה גדול.

עמוס רובין: אני רוצה לסיים בכך ולבקש מכם שיוקם צוות מצומצם שישמע אותנו, שישמע קונקרטית את הדברים שמציקים לנו, איפה צווארי הבקבוק שאתם יכולים לעזור לנו לפתוח.

עמוס רובין: כשבאים אליכם אנשי אגף התקציבים במשרד האוצר תדעו להריץ אותם כאשר לא מתממשים דברים מסוימים, לכן חשוב הקשב לצרכים שלנו.

ראובן ריבלין: אני מציע לקיים דיון מערכתי ולהזמין את מר עמוס רובין כמרצה אורח.

עמוס רובין: אנחנו בפריפריה וחשוב לעקור את התחושה שאנחנו חיים מעבר להרי החושך.

עמוס רובין: תודה רבה על ההקשבה.

יעקב בלום: אני חקלאי מראש פנה, דור רביעי של חקלאות בראש פנה ומתפרנס מחקלאות – ממטעים של נשירים.

יעקב בלום: כ-35% מקטיף האגסים בארץ נעשה על-ידי החקלאים בראש פנה.

יעקב בלום: בשבועיים הקרובים אמור להיות הקטיף ואם נפספס בשבוע ימים לא תהיה לנו פרנסה כל השנה.

יעקב בלום: אני לא מדבר על מערכות, או על דברים אחרים שאנו חווים מדי יום במשרד החקלאות, או על מפעלים מאושרים וכל השטויות האחרות שקיימות באופן שוטף.

יעקב בלום: אני מברך אתכם על שבאתם לכאן, על היוזמה, ומצפה לאחריות.

יעקב בלום: אני סבור שיש לאנשים אחריות.

יעקב בלום: לי יש אחריות, ואני מצפה מכם גם לשאת באחריות.

יעקב בלום: כאשר מדברים על העורף מדברים גם עליי כחקלאי.

יעקב בלום: אנחנו בראש פנה ביום כזה, בשיא עונת האגסים, מעסיקים בעונה רגילה כ-1,200 פועלים, גם כשיש קטיושות ובלגן.

יעקב בלום: כאשר אני בא לצד השני ואומר שאני עשוי לפספס את הקטיף ויש לי בעיות, אני מצפה ממי שנושא באחריות – ולכם לצורך העניין יש אחריות, אתם חברי הכנסת, אתם המדינה – לקבל החלטות בזמן ולעשות את הדברים הנדרשים, כפי שצריך.

יעקב בלום: אני לא יודע להגיד לכם בדיוק איך ומה.

יעקב בלום: עשו דברים כאלה מעולם, ב"ענבי זעם" ובמקרים אחרים.

יעקב בלום: פעם קו העימות היה אצל חבריי במטולה, היום זה גם בראש פנה.

יעקב בלום: בכרם הפרטי שלי נפלה קטיושה אחת, בשטח אחר נפלה קטיושה שנייה – הפועלים מפחדים, התאילנדים בורחים, בלגן, שישו ושמחו.

יעקב בלום: השגרירות התאילנדית אספה את הפועלים באוטובוס ונתנה להם כרטיסי טיסה לביתם.

יעקב בלום: הם מסודרים, יש להם מלך.

חיים אורון: אתה אומר ש-1,200 פועלים עובדים עכשיו, או זה המספר בעונה רגילה?

יעקב בלום: 1,200 פועלים צריכים לעבוד במטעים.

יעקב בלום: אנחנו בפיגור בקטיף פירות הקיץ, אי אפשר לעבוד, אי אפשר לצאת לשטחים, אי אפשר לקטוף בזמן, ומה שנקטף מאוחר מדי לא יכול להחזיק מעמד.

יעקב בלום: היום קוטפים, אך רק ב-30% מהתפוקה הרגילה שלנו.

אבשלום וילן: מה עם מערך המיון?

יעקב בלום: מערך המיון לעתים עובד ולעתים לא.

יעקב בלום: אנחנו לא מצליחים לעמוד ביעדים שלנו.

יעקב בלום: בסופו של דבר הנזקים שלנו הם על פני שנה תמימה.

יעקב בלום: מה שלא נעשה עכשיו, "אכלנו אותה" שנה שלמה.

יעקב בלום: אנחנו צריכים להכניס את הפרי לבתי קירור.

יעקב בלום: הפרי צריך להיקטף בלחץ 15.

יעקב בלום: אם נקטף בלחץ 12, באיחור של 4-5 ימים, אי אפשר לשמור את הפרי.

קריאה: אתה אומר ש-70% מן היבול הולך.

יהודה שביט: אני ראש מועצת יסוד המעלה.

יהודה שביט: צהרים טובים וברוכים הבאים.

יהודה שביט: נערכים הרבה סיורים ואני שמח שגם אתם כאן.

יהודה שביט: אתחיל דווקא בדבר הטוב.

יהודה שביט: זה רגע להסכמה לאומית, לא למחלוקות.

יהודה שביט: בשם ראשי הרשויות ובשם כל האזרחים אנו אומרים לכם מפה, אנו מחזקים את הממשלה, הכנסת ובוודאי צה"ל שיצליחו במשימה, שלא יפסיקו אותה.

יהודה שביט: לפני שבוע-שבועיים נאמר שזו לחימה מקומית.

יהודה שביט: אני אמרתי, ורבים אחרים אמרו, שזו מלחמת קיום.

יהודה שביט: אז לא להתבלבל – זאת מלחמת קיום.

יהודה שביט: חלילה שלא יקרה משהו חמור יותר, אבל עלינו לעשות את מה שצריך עד הסוף ולחזק את הצבא והממשלה.

יהודה שביט: אני בהחלט מחזק אותם במאה אחוז.

יהודה שביט: דווקא בימים האחרונים ובמלחמה הזאת עם ישראל מתגלה בגדולתו, רואים ערבות הדדית על כל צעד ושעל, עזרה לא רק של עמותות אלא גופים כמו הסוכנות היהודית, היהודים מעבר לים, וזה פשוט מחמם את הלב.

יהודה שביט: בפן המקצועי הצבאי – כל דבר שהרשויות מבקשות נפתר מייד.

יהודה שביט: אני חש שאנחנו נמצאים במין מצב הזוי, שנופלות קטיושות כל הזמן.

יהודה שביט: לשמחתי יש ריבונו של עולם ששומר עלינו ולכן אין אבדות כבדות בנפש, למרות שבכל זאת יש הרוגים, אבל אני מקווה שזה ייגמר.

יהודה שביט: אני גר ביסוד המעלה ואני כל פעם רואה בעיתון: היתה נפילת קטיושה.

יהודה שביט: אני שואל עצמי: מה, זה אצלנו?

יהודה שביט: זה בעצם מה שקורה.

יהודה שביט: אלה הדברים החיוביים.

יהודה שביט: הדברים הלא חיוביים זה שהריבון-הממשלה לא עונה ולא מקבלת החלטות לגבי הרשויות המוניציפליות.

יהודה שביט: היינו אצלכם בוועדת הכספים לפני כשבוע ואמרתי את הדברים, לכן כעת אקצר.

יהודה שביט: ביסוד המעלה לא מקבלים שכר קרוב ל-7 חודשים וזה נובע ישירות מהקיצוץ שהיה לפני 3 שנים במענק האיזון, שגרם להתרסקות המועצה.

יהודה שביט: לא נדבר מי אשם ומי לא אשם, לא נסתכל על העבר או על העתיד, אני מדבר כעת על ההווה, כפי שאמר חבר הכנסת רובי ריבלין – תכלס מה צריך עכשיו.

יהודה שביט: אדוני היושב-ראש, ביסוד המעלה צריכים משכורת, זה הכול, ושלא יספרו הרבה סיפורים.

יהודה שביט: מגיע שר האוצר, ואני מכבד אותו מאוד, שמבטיח – אבל זה לא קורה.

יהודה שביט: אני שומע את ההבטחות בסוף השבוע – זה לא קורה.

יהודה שביט: ערוץ 2 מתערב – זה לא קורה.

יהודה שביט: אני מדבר עם עובד הבוקר, אומר שזה בסדר – אבל שום דבר לא קורה.

יהודה שביט: יש כוונות טובות אבל הן לא מתממשות.

יהודה שביט: זו העת להיות פרקטיים.

יהודה שביט: אני מבקש מכם חבריי היקרים לעשות הכול שהדבר יבוצע.

יהודה שביט: משפט אחרון – צריך להכריז על כולם כישובים במצב חירום לאומי.

שלי יחימוביץ': לא חירום, אלא הכרזה על אזור סְפָר – זה מה שמאפשר לתת פיצוי כספי.

קובי כץ: אני ראש מועצת מטולה.

קובי כץ: אני מברך את חברי הכנסת חברי ועדת הכספים על הביקור, ומברך את חבריי ראשי הרשויות וכל מי שנמצא כאן.

קובי כץ: אנו באחת השעות הקשות של עם ישראל.

קובי כץ: לא תשמעו כאן ציבור מקטר ומוחה.

קובי כץ: החזית החזקה ביותר של המדינה יושבת על גבול הצפון.

קובי כץ: נמצאים כאן ראשי הרשויות הרציניים ביותר שיש לנו בצפון.

קובי כץ: צה"ל נמצא באחת התקופות הקשות שלו ולצערי הרב אנו שומעים את כל הפרשנויות בטלוויזיה שגורמות לנזק מורלי.

יצחק וקנין: מה יש לתקשורת לעשות מלבד לדבר?

קובי כץ: אני מצפה מחברי הכנסת כאשר מראיינים אותם – ואני לא אומר שמישהו עשה אחרת – להפריך את הטענות הללו.

קובי כץ: הלחימה קשה ביותר.

קובי כץ: תבינו שקשה מאוד – כאשר אני נקרא עורף, אבל אני למעשה חזית – לנהל רשות ביום החמש-עשרה מתחת לאדמה.

קובי כץ: פתחנו חמ"לים – חמ"ל אזרחי וחמ"ל צבאי שמאויש על-ידי תושבי מטולה.

קובי כץ: מתנדבים במושבה, עובדים של המושבה, נשות מטולה – אנשים לא נטשו את המושבה הזו – מפעילים את החמ"לים ביום ובלילה.

קובי כץ: אנחנו מפעילים קייטנה של 150 ילדים עם חצי ממספר המדריכים הדרוש.

קובי כץ: מנהל מחלקת החינוך במכון וינגייט והישוב צורן-קדימה מארחים את הילדים שלנו.

קובי כץ: הוצאתי 20 תשושים עם עובדים סיעודיים צמודים לירושלים.

קובי כץ: כך אנחנו צריכים לנהל את הישוב שלנו.

קובי כץ: לצערי הרב, הממשלה חייבת להפנים: הרשויות צריכות לקבל תקציב עכשיו, ובגדול.

קובי כץ: אי אפשר לחכות יום אחד נוסף.

קובי כץ: הרשויות המקומיות לא גובות ארנונה, אסור לעבוד מעל האדמה, כל האנשים לא עובדים, הכול מושבת.

קובי כץ: המערכה הקשה הזאת תיקח עוד זמן.

קובי כץ: העסקים שלנו קרסו.

קובי כץ: שני הענפים המרכזיים של המושבה הם חקלאות ותיירות.

קובי כץ: אתם מבינים מה זה?

קובי כץ: אין תיירות השנה במטולה.

קובי כץ: החזרה לשגרה בתיירות מסובכת מאוד, הרי לא חוזרים מייד יום אחרי נפילת הקטיושה.

קובי כץ: התיירות שלנו נגמרה, והחקלאות שלנו נגמרה.

קובי כץ: האגסים היפים שראיתם כאן, השזיפים והאפרסקים צונחים על הארץ, אבודים, את השווקים הפסדנו.

קובי כץ: ואדם צריך להמשיך לשלם לעובדים שהוא מחזיק, צריך לשלם להם משכורות, ולשלם את הארנונה שאני דורש ממנו, לשלם כל מה שיש לו.

קובי כץ: אני מבקש מכם לעשות שני מהלכים קשים ומיידיים.

קובי כץ: האחד, להודיע לממשלה, להודיע לכל השרים: צריך להזרים כרגע לרשויות הרבה כסף כי לא נוכל להתחנן לתקציב.

קובי כץ: מענק האיזון שלנו קוצץ ב-2003 בצורה דרסטית כדי למוטט אותנו ולכן אנחנו נמצאים עכשיו במצב קשה.

קובי כץ: אם לא נקבל, נקרוס.

קובי כץ: השני, לחשוב על מסלול ירוק מהר ובגדול למען העסקים ולפצות את האנשים מייד, כי בבנק ההוצאות רבות ואין כל הכנסות.

קובי כץ: צריך כבר עכשיו להתחיל לחשוב על מפרעות לאנשים האלה.

קובי כץ: הם משלמים ביטוח לאומי למדינה הזאת ומס הכנסה, הם שירתו בצבא וילדיהם הולכים למלחמה הזאת, וקשה לראות את זה.

קובי כץ: האמינו לי, כשאני רואה מה יש באזורים בהם אני חי, מבחינה צבאית, קשה לי לראות את זה.

קובי כץ: קשה לראות את הילדים האלה בני 20-21, מה מוטל על כתפיהם לעשות.

קובי כץ: זו שעה גדולה של עם ישראל ואתם יכולים לסייע לנו ולהקל עלינו, שאם חס וחלילה זה יקרה פעם נוספת – ואני מקווה שאחרי מה שנעשה שם במשך 50 שנה לא יקרה – תהיה לכם חזית-עורף כה חזקה שאף אחד לא ישבור אותנו.

קובי כץ: אנחנו חזקים, האמינו לי.

חיים מילוא: אני גזבר המועצה האזורית הגליל העליון.

חיים מילוא: המועצה האזורית מכילה 29 קיבוצים, מתוכם 22 קיבוצים בקו העימות ועוד 7 ישובי גדר, שנמצאים קילומטר מהגבול.

ראובן ריבלין: בהעברה שאושרה אתמול דיברו על מענק איזון?

חיים אורון: דובר על העברת 50 מיליון שקל מקופת השר.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח שזה מספיק.

יהודה שביט: 50 מיליון שקלים שהוחלט להעביר, ואני מעריך את זה מאוד, למועצה המקומית יסוד המעלה בשורה התחתונה מסתכמים ב-200 אלף שקלים, שמתחלקים ל-100 אלף שקל שיועברו השבוע ועוד 100 אלף שקל שאולי נקבל בהמשך.

יהודה שביט: תבינו את הפרופורציות.

חיים מילוא: אני לא רוצה לדבר על הבעיות של הרשות.

חיים מילוא: הן קיימות, אבל נתמודד איתן ונפתור.

חיים מילוא: אני רוצה לדבר על בעיות הפרנסה.

חיים מילוא: במרבית הקיבוצים אצלנו, כמו ברוב האזור, מתפרנסים משלושה ענפים בעיקר: תיירות, חקלאות ותעשייה.

חיים מילוא: בתיירות – כפי שאתם יודעים בוודאי, ירדו תוך דקה מ-100% תפוסה של שנת שיא לאפס, הכול ביום אחד, והתיירנים צריכים להתמודד עם זה היום.

חיים מילוא: בבתי-המלון הגדולים יותר הבעיה גדולה, אך עדיין אפשר להתמודד.

חיים מילוא: בצימרים הבעיה חמורה בהרבה – אלה עסקים קטנים ויש להם בעיות של מסגרות אשראי בבנקים, חוסמים אותם.

חיים מילוא: זאת בעיה רצינית מאוד.

חיים מילוא: אם כבר נותנים להם לפרוץ את המסגרת אז הם משלמים רבית חריגה וזה יכול למוטט אותם.

חיים מילוא: הבעיה הזאת חייבת לקבל פתרון במהרה.

חיים מילוא: בחקלאות – למזלנו אנו רק בתחילת שיא העונה, עדיין לא השיא.

חיים מילוא: אם המצב הקשה יימשך עוד שבוע-שבועיים ניכנס לנזקים של עשרות ומאות מיליוני שקלים.

חיים מילוא: היום מדברים על קטיף האגסים, מחר ידברו על קטיף תפוחים, והאזור שלנו הוא אסם התפוחים של המדינה.

חיים מילוא: זה סיפור אחר לגמרי.

חיים מילוא: צריך לקחת גם את זה בחשבון.

חיים מילוא: בתעשייה – השונוּת גדולה מאוד.

חיים מילוא: יש תעשיות שהאסון והבעיות התחילו כבר מהיום הראשון, יש כאלה שעדיין שורדים בשוליים, אבל ככל שהזמן יתארך הבעיה תתפוס תאוצה והנזקים יהיו גדולים מאוד.

חיים מילוא: אנחנו מבקשים שלושה דברים: 1) שיוכרז על פיצוי.

חיים מילוא: 2) שנתחיל לקבל מקדמות, מכיוון שאי אפשר עכשיו להתחיל לעשות חשבונות, בעיקר בעסקים הקטנים אך לא רק בהם.

חיים מילוא: אנחנו רוצים שמייד תהיה מערכת שתתן פתרונות למקדמות.

חיים מילוא: 3) שיאפשרו מסלול ירוק.

חיים מילוא: עברנו כבר כמה וכמה מלחמות, אנחנו מכירים את זה.

חיים מילוא: השיטות הותוו ואפשר להפעיל אותן שוב.

חיים מילוא: ב"ענבי זעם" עברנו את זה.

חיים מילוא: אם המדינה רוצה מאוד, עליה להכריז על מתן מקדמות והליכה למסלול ירוק ואז נוכל איכשהו להתגבר באזור הזה.

ראובן ריבלין: בחיפה אפשר ללכת במסלול ירוק?

חיים אורון: הפתרון הזה משמעותו: פחות כסף, יותר מהר.

חיים אורון: אתה רוצה לקבל מחיר ממוצע לדונם – קח אותו מחר.

חיים אורון: אתה רוצה להתווכח שאתה טוב יותר מכולם כי יש לך יבול מיוחד – תלך למסלול רגיל.

חיים אורון: האמינו לי, הרוב יבחרו במסלול המהיר.

ראובן ריבלין: שמעתי אתמול דעה הפוכה.

חיים מילוא: אני יודע שמחר עלולה, חס וחלילה, ליפול קטיושה או רקטה בתל-אביב ואז קו העימות יגיע לתל-אביב.

חיים מילוא: בכל זאת, אם תקחו את ההנחיות של פיקוד העורף תראו שיש הבדל בולט מאוד בין קו העימות ובין האזורים האחרים.

חיים מילוא: באזור הזה אנו חייבים לשבת במקלטים, חייבים על-פי צו, ואסור לצאת לעבודה, בעוד שבכל המקומות האחרים מותר לשבת לא רק במקלטים אלא בכל מיני מקומות אחרים ומותר ללכת לעבודה בתנאים כאלה או אחרים.

חיים מילוא: אצלנו אסור, ואנחנו יושבים במקלטים על-פי חוק.

חיים מילוא: נאמר לנו שיציאה מן המקלטים היא עבירה על החוק.

חיים מילוא: זה ההבדל הגדול.

ראובן ריבלין: המפעלים שלכם עובדים?

חיים מילוא: עובדים בהיקפים של 10-20 אחוז.

יצחק וקנין: רק מפעלי מזון חיוניים.

חיים מילוא: באזור שלנו נשארו כ-20% מן התושבים.

חיים מילוא: אלה שישנם יושבים במקלטים.

אחיקם בר לוי: אני מנהל החברה לפיתוח הגליל.

אחיקם בר לוי: אני רוצה לתאר לכם קצת את ההתלבטויות שלנו.

אחיקם בר לוי: ביום שני קטפו בקיבוץ שלי שזיפים, חברי הקיבוץ ביחד עם עובדים תאילנדים.

אחיקם בר לוי: הם היו אמורים לקטוף עד 6 בערב.

אחיקם בר לוי: בשעה 2 החליטו שמספיק לאותו יום ושימשיכו למחרת בבוקר.

אחיקם בר לוי: בשעה 3 נפלה קטיושה על הסולמות שלהם.

אחיקם בר לוי: ואני צריך לחשוב ולהחליט האם בשביל 200 טון שזיפים מותר להרוג עובד תאילנדי, או קיבוצניק.

אחיקם בר לוי: ביום ראשון נפגשנו עם אלוף הפיקוד ואמרנו לו שאנחנו רוצים לעבוד.

אחיקם בר לוי: אמר לנו חד-משמעית: בשטחים החקלאיים אף אחד לא יעבוד.

אחיקם בר לוי: אין שם מבנים, אין שם ממ"דים (מרחבים מוגנים) – לא יעבדו שם.

אחיקם בר לוי: עכשיו אנחנו עובדים בניגוד להוראות כי אנחנו רוצים למזער נזקים, ובסך הכול צריך גם לדאוג שיהיו פירות במדינת ישראל בשנה הקרובה.

אחיקם בר לוי: אם נותנים לי הוראה להשבית את בית הקירור, כלומר אי אפשר להכניס את האגסים ואי אפשר לשמור אותם.

אחיקם בר לוי: לא יהיו פירות השנה.

אחיקם בר לוי: אנחנו יושבים ומתלבטים בדברים האלה.

אחיקם בר לוי: אבל זה פחות מפריע לי.

אחיקם בר לוי: מה שמפריע לי היום, אני צריך להחליט עד סוף השבוע למי לשלם משכורת.

אחיקם בר לוי: אני אומר לכם כבר, אין לי מאין לשלם לאנשים שלא הגיעו לעבודה.

אחיקם בר לוי: מי שהגיע לעבודה עבד ונתן תוצרת, מגיעה לו תמורה.

אחיקם בר לוי: מי שלא הגיע לעבודה, אין לי מאין לשלם לו.

אחיקם בר לוי: אם המדינה לא תתן מקדמות מהירות, וזה צריך להיות היום או מחר, כי אחר-כך סוגרים את תלושי השכר, לא יהיה מאין לשלם שכר ואז תתחיל הצעקה האמיתית ו"יקפלו" את הפוליטיקאים בין כה וכה.

אחיקם בר לוי: פשוט חבל על הזמן – זה גם לאכול את הדגים המסריחים וגם להיות מגורש מן העיר.

אחיקם בר לוי: צריך לקדם את הפתרון הזה במהירות.

אחיקם בר לוי: מסלולי מקדמות דומים צריך להפעיל גם בתיירות, בשירותים ומסחר ובחקלאות, לא רק בתעשייה.

אחיקם בר לוי: את כל הדברים הללו יודעים כיצד לעשות, הם מתורגלים, במשרדים מכירים אותם.

אחיקם בר לוי: רק תשבו למשרד האוצר על הווריד, שיתחילו לעשות את זה, ומהר ככל האפשר.

אביהוד רסקי: כבוד היושב-ראש, הזמן שלנו קצר ולכן נאלצנו לקצץ ולא כולם דיברו.

יעקב ליצמן: אנחנו בפיגור רב בלוח הזמנים.

יעקב ליצמן: כבוד ראש מועצת ראש פנה, מר אביהוד רסקי, ראשי המועצות.

יעקב ליצמן: אתחיל קודם כול בתשובה למר עמוס רובין, שהיה מנכ"ל משרד השיכון.

יעקב ליצמן: בקרוב נקיים דיון בוועדת הכספים, התחלנו כבר לדון עם כל משרדי הממשלה, ובמסגרת הדיונים נזמין את משרד המשנה לראש הממשלה השר שמעון פרס ונדבר על הגליל והנגב.

יעקב ליצמן: אני מזמין אותך כבר כעת להשתתף בדיון ולומר כל מה שתרצה על הגליל, ונראה מה נוכל לשלב – עם השר פרס או אתנו.

יעקב ליצמן: דבר שני, מר יהודה שביט, אמרת שלא שילמת משכורות כבר 7 חודשים.

יעקב ליצמן: אני מציע לך שתבוא בשעה 14:00-14:30 לכרמיאל, שם נקיים ישיבה.

יעקב ליצמן: מנכ"ל משרד הפנים יהיה שם.

יעקב ליצמן: אני לא מתכוון לתת לראש העירייה המלצות, אי אפשר לתת לכולם, אבל אבקש שיראו את זה כמקרה חריג.

יעקב ליצמן: כבר 7 חודשים לא שילמת משכורות, תציג את הבעיה ונראה במה נוכל לעזור.

אביגדור יצחקי: אני יכול להגיד לו כבר כאן מה יגיד מנכ"ל משרד הפנים.

אביגדור יצחקי: למה הוא צריך להגיע לכרמיאל?

יעקב ליצמן: יש לי הפתעה עבורך, חבר הכנסת אביגדור יצחקי, מנכ"ל משרד הפנים מדבר אחרת בפני ועדת הכספים ובחוץ.

ניסן סלומינסקי: אבל התוצאה אותה תוצאה.

חיים אורון: עם הקצבת 50 מיליון שקל הוא יקבל 200 אלף שקל.

חיים אורון: אם יועברו 200 מיליון שקל הוא יקבל 500 אלף שקל.

חיים אורון: כך זה יהיה.

ראובן ריבלין: 200 אלף שקל מתוך 3 מיליון שקל שהוא צריך.

ראובן ריבלין: את הדבר הזה לא ניתן לפתור.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לקיים כעת דיון על יסוד המעלה.

יעקב ליצמן: תעלה את זה בפני מנכ"ל משרד הפנים.

יעקב ליצמן: אני רוצה לפתור בעיות, אבל לא הכול ניתן לפתור כאן.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה שתצאו בתחושה שאנחנו חברי ועדת הכספים והצ'ק מונח אצלנו, ששר האוצר חתם ואני צריך לשחרר צ'קים.

יעקב ליצמן: רבותי, זה לא נכון.

יעקב ליצמן: אנחנו יכולים לעצור בקשות של הממשלה או לאשרן.

יעקב ליצמן: אנחנו לא מחלקים כסף, אלא משרדי הממשלה.

יעקב ליצמן: אנחנו עושים את העבודה ויכולים לעכב או לאשר, ואנחנו כמובן יודעים לעשות בלגן.

יעקב ליצמן: מנכ"ל משרד הפנים צריך לשמוע אותך, אבל אל תחשוב שתקבל שם צ'ק.

יעקב ליצמן: ברור שיש בעיות, לא רק שלך אלא של רשויות רבות, לכן הזמנתי אותו היום לשם, אבל אצלך באופן חריג לא שילמת כבר 7 חודשים משכורות ואני רוצה שהוא ישמע.

יעקב ליצמן: בואו נראה מה הוא יענה.

ראובן ריבלין: במסגרת הפתרונות שהוא מציע כעזרה ראשונה, כשמדובר על העברת כ-200 אלף שקל לרשויות, אם יקבל 400 אלף שקל זה יהיה מצוין.

ראובן ריבלין: זאת הפרופורציה.

יעקב ליצמן: מר שביט, אני מציע לך לא להיכנס למרה שחורה מחברי הכנסת, ואל תיבהל ממני.

יעקב ליצמן: רבותי, אני לא יודע.

יעקב ליצמן: תבוא, תדבר, נשמע את מנכ"ל משרד הפנים ונראה אחר-כך מה לעשות.

יעקב ליצמן: חבל על הוויכוחים, אני אפילו לא יודע מה לענות לך.

יעקב ליצמן: אני לא יודע אם אתה צודק או הוא צודק.

יעקב ליצמן: בסך הכול אנחנו קצת דיינים, ואין לדיין אלא מה שעיניו רואות.

יעקב ליצמן: נשמע אותך, נשמע אותו, נראה.

יעקב ליצמן: אנחנו רוצים לפתור בעיות, והוכחנו, אבל נראה, אני לא יודע, לא תמיד אפשר.

יעקב ליצמן: רבותי, מטרת הסיור הזה של ועדת הכספים קודם כול, כפי שאומרים, לרדת אל העם.

יעקב ליצמן: אני חייב להגיד לך, מר עמוס רובין, עוד דבר.

יעקב ליצמן: כאשר נכנסתי לתפקידי כיושב-ראש ועדת הכספים בקדנציה הראשונה ניסיתי לעשות דבר חדש.

יעקב ליצמן: בימי חמישי נהוג לערוך ישיבות ועדה בתל-אביב.

יעקב ליצמן: אמרתי: רבותי, בואו נעשה ישיבות בימי חמישי כל פעם במקום אחר, פעם בנגב, פעם בגליל.

יעקב ליצמן: בין כה ועדת הכספים יוצאת מן הכנסת, אז מה פתאום לתל-אביב?

יעקב ליצמן: מי החליט על תל-אביב?

יעקב ליצמן: אם יש קדושה לעריכת ישיבות רק בכנסת – צריך ללכת לכנסת, אבל אם בין כה יוצאים מן הכנסת למה דווקא לתל-אביב?

יעקב ליצמן: נאמר לי שאסור.

אבישי ברוורמן: נשנה את זה.

ראובן ריבלין: לא היה מעולם איסור כזה.

ראובן ריבלין: אולי למנהל הוועדה לא היה נוח להכין סיורים.

אבשלום וילן: חבר הכנסת ליצמן, תגיד משהו על הבקשה שלהם למקדמות.

יעקב ליצמן: אשמח מאוד אם יושבת-ראש הכנסת תאשר לי לערוך ישיבות במקומות נוספים.

יעקב ליצמן: אני מתחייב, בלי נדר, שבימי חמישי הוועדה תעשה טיולים בארץ.

יעקב ליצמן: אני מבקש רק לקבל הבטחה מחברי הכנסת, שישתתפו באותם סיורים בהמוניהם כפי שהם משתתפים היום.

יעקב ליצמן: מטרת הסיור שלנו היום ללמוד את הדברים.

יעקב ליצמן: בישיבה בכרמיאל נשמע את הארגונים הגדולים ואת נציג השלטון המקומי, לא ניתן לכולם לדבר, אין זמן, חברי הכנסת יתבטאו, נשמע את אלוף פיקוד העורף, נשמע על כל הבעיות, כולל בעיית העובדים הזרים.

יעקב ליצמן: אני מקווה שנעלה את כל הדברים על השולחן.

יעקב ליצמן: רבותי, אני לא רוצה להתחייב על כלום.

יעקב ליצמן: נשמע, ונסכם את הדיון בכרמיאל.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: מירון – המועצה האזורית מרום הגליל – 13:35-14:00

שלמה לוי: שטח המועצה מעל 200 אלף דונם, עם 24 ישובים, ביניהם שני ישובי גדר, וחצי מהמועצה זה ישובי קו העימות.

שלמה לוי: הבוקר, עד לפני חצי שעה, נפלו 6 מטחי קטיושות קילומטר מכאן, בספסופה, בישוב שלי, וגם בר-יוחאי נפגע היום.

שלמה לוי: בסך הכול האזור שלנו מוכה קשה מאוד במבצע האחרון, אבל החלטנו לנקוט קו ברור מבחינת התקשורת, ובוודאי מבחינת התהודה הכללית, ולשמור על תגובה סולידית, לדבר רק במקום שצריך לדבר, ולעניין.

שלמה לוי: באופן כללי, אנחנו מגבים אתכם בוודאי כחברי ממשלה, כחברים בכנסת, לכל מהלך שייעשה מעבר לקו הגבול, ולמרות שזה נשמע אולי קצת בנלי, נשמע כקלישאה בתקופה האחרונה, נותנים לכם את כל הגיבוי כעורף.

שלמה לוי: אנחנו נותנים את כל הגיבוי למרות ש-6 ישובים במועצה ספגו מעל 130 קטיושות, כאשר הישוב אביבים לא נספר בתוכם, הוא קיבל מנה נוספת, בלי קשר למספר שציינתי.

שלמה לוי: להזכירכם, הישוב אביבים נכלל במועצה האזורית מרום הגליל ודרכו למעשה מתרכז כל המאמץ של צה"ל בכניסה למרכז לבנון, כשמעל אביבים נמצאים מרון אל-ראס ובינת ג'בייל, שם שיא הלחימה.

שלמה לוי: התבשרנו הבוקר על מספר לא קטן של הרוגים וכל זה עובר דרך אביבים, לצערנו גם הנפגעים וההרוגים.

שלמה לוי: בבית הכנסת באביבים ובבית העם נפתח חמ"ל קדמי והוקם שם עכשיו גם בית-חולים לטיפול בנפגעים.

שלמה לוי: אוכלוסיית מרום הגליל מונה 11,000 נפשות.

שלמה לוי: יש לנו שני כפרי מיעוטים נחמדים מאוד – כפר דרוזי (עין אל אסד) שיושב במקום פסטורלי מאוד, במדרונות המערביים של ההר, וכפר צ'רקסי.

שלמה לוי: יש שני כפרים צ'רקסים במדינה, אחד מהם אצלנו.

שלמה לוי: אזור מרום הגליל מאופיין בהמון קברי צדיקים, והמוביל שבהם – קבר הרשב"י (רבי שמעון בר יוחאי).

שלמה לוי: אני מקווה שבשלב מסוים תטפל בזה רשות ממלכתית לאומית ולא ימשיך להתנהל כמו היום.

שלמה לוי: אני נושא באחריות אך אין לי יכולת לגעת שם בשום דבר.

שלמה לוי: יש לי בקשה אחת, להעביר מסר דרככם, ואולי תצליחו להשפיע על ההחלטה ברמה הלאומית.

שלמה לוי: החוסן של העורף עלול להתערער בשל עובדה אחת – וכך אמרתי היום לאלוף פיקוד העורף שהיה בלשכתי – שאנחנו, המובילים במדינה, גם בשלטון המרכזי וגם המקומי – למרות שאצלי אני משתדל לנהוג אחרת – מוציאים דברים מפרופורציה וזה המסר שאנחנו מעבירים לציבור.

שלמה לוי: שליש מתושבי המדינה הזאת מטיילים כפליטים במרכז הארץ, שליש מתושבי המדינה הזאת מטפסים על קירות בתוך הבתים, כאשר אפשר היה לשחרר את השסתום הזה ושיחזרו לעבודה.

שלמה לוי: אנחנו בתקופה שאפשר לקחת קצת סיכונים, מול הסיכוי להחיות את המשק מחדש.

שלמה לוי: אין שום סיבה שבשנות החמישים והשישים הטרקטוריסט בחולתה ובעין-גב נצמד לטרקטור למרות כל נפילות הקטיושות מסביב וחיל האוויר שתוקף את הרמה, והיום למרות שאנו חזקים יותר – אני לא יודע מה עובר עלינו, מדוע כך אנו נוהגים?

שלמה לוי: האם זה נובע מכך שמישהו רוצה לכסות את עצמו?

שלמה לוי: צריך לחזור לעבודה בכל אזור המפרץ.

שלמה לוי: הרי ייפלו קטיושות, ולא חשוב אם על בתים או על מקומות העבודה, אבל לפחות שהמשק לא ייפגע והמדינה הזאת לא תשלם כפליים.

שלמה לוי: לדעתי הלחץ יירד מן המשפחות ברמה הכי פרטית שיכולה להיות, ושכל הפליטים יחזרו הביתה.

שלמה לוי: זה באופן כללי, וברוכים הבאים.

אבשלום וילן: כמה קטיושות נפלו כאן באזור?

שלמה לוי: מעל 130 קטיושות, פרט לאביבים – אביבים מקבלת טיפול מיוחד מנסראללה.

שלי יחימוביץ': כמה קטיושות נחתו באביבים?

שלמה לוי: אי אפשר לספור.

שלמה לוי: הכול מתנהל מאביבים ויושב על אביבים.

שלמה לוי: מרון אל-ראס נמצאת 800-1,000 מטרים מאביבים.

שלמה לוי: אביבים ממוקמת ממש על הגדר.

יעקב ליצמן: תודה לאדוני יושב-ראש המועצה האזורית.

יעקב ליצמן: כפי שציינתי קודם ואחזור על הדברים כאן, אנחנו נמצאים בסיור לימודי, לראות את הדברים מקרוב, להרגיש את השטח טוב יותר, לשמוע על הבעיות.

יעקב ליצמן: סיכומים נעשה בישיבה בכרמיאל.

יעקב ליצמן: בחרתי להגיע דווקא למירון קודם כול כיהודי דתי, בשל קברי הצדיקים, אבל מעבר לכך היו כאן שני הרוגים – גברת יהודית איצקוביץ' והנכד שלה עומר פסחוב.

יעקב ליצמן: צריך להזכיר אותם.

יעקב ליצמן: חשבתי שעלינו לבקר במקום בו נפגעו אזרחים והיו הרוגים.

יעקב ליצמן: לא ביקרנו בכל מיני מקומות אחרים, יש עוד ועדות שיסיירו, אבל חשבתי שנכון שנבוא גם למקום בו היו אבדות בנפש.

יעקב ליצמן: עוד כמה דקות נלך לקבר הרשב"י, זאת בקשה אישית שלי, כי אסור להיות במירון ולא להיכנס למקום – כולם זקוקים לישועה, כולם מאמינים כאן, אין דתי ולא דתי.

יעקב ליצמן: התעכבת על נושא בריחת האנשים.

יעקב ליצמן: עם כל הכבוד, אני מבין אותך ומכבד את דבריך, אבל בוודאי אין לי טענות אל אלה שעזבו.

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד רק דבר אחד – אני מכבד כפליים את מי שנשאר.

יעקב ליצמן: מי שנשאר עושה דבר גדול.

יעקב ליצמן: ביקרנו בקרייה החסידית בחצור הגלילית ושהינו במשך 5 דקות עם הילדים במקלט.

יעקב ליצמן: זה הרי מקלט אמיתי, לא מקלט שמכינים לקראת ביקור ועדת הכספים.

יעקב ליצמן: האמן לי, לשבת שם חצי יום – קשה מאוד, ובוודאי לשהות 24 שעות ביממה במקלט.

יעקב ליצמן: אז קשה לי להגיד שאני לא מבין את העוזבים.

יעקב ליצמן: מעורר כבוד שאתם נותנים גב לצבא שעושה עבודתו באורך רוח.

יעקב ליצמן: הבעיות ישנן, ולשם כך באנו.

יעקב ליצמן: באנו ללמוד את הבעיות, לראות כיצד אנו יכולים לעזור בפתרונן.

יעקב ליצמן: אנחנו לא יכולים לעזור בכול, אבל פה ושם אנחנו יכולים לסייע.

יעקב ליצמן: אני אפילו לא יכול להגיד כרגע כיצד.

יעקב ליצמן: כאשר נגיע לכרמיאל נתמקד בבעיות הספציפיות, נשמע את הדברים מקרוב.

סלומון וילנסקי: אני מנכ"ל פארק תעשיות רמת דלתון, מקיבוץ פרוד.

סלומון וילנסקי: אני מתנצל על המבטא הספרדי שלי.

סלומון וילנסקי: יש לנו אזור תעשייה שנקרא "דלתון", המשותף למועצה האזורית מרום הגליל, מבואות חרמון, גוש חלב וצפת.

סלומון וילנסקי: כבר שבועיים לא עובדים אצלנו בכלל.

אבשלום וילן: כמה מפעלים יש שם?

סלומון וילנסקי: יותר מ-25 מפעלים.

סלומון וילנסקי: שם נמצא הגן החדש שהקים מר סטף ורטהיימר.

סלומון וילנסקי: בכוונתנו להמשיך לפתח את אזור התעשייה ולבנות.

סלומון וילנסקי: הבעיה העיקרית שלנו היא העסקים הקטנים.

סלומון וילנסקי: העסקים הגדולים איכשהו ימשיכו לפעול ויקבלו תמיכה פה ושם, אבל העסקים הקטנים חייבים לקבל הלוואה במהרה דרך הקרן לעסקים קטנים.

סלומון וילנסקי: לא סיפורים של מסלול ירוק, אלא לתת להם כ-100,000 שקל לכל מפעל, עם מכתב שהם אכן בקו העימות, ולתת להם את הכסף מהר כדי שיוכלו לשלם משכורות ל-5, 6, 10 או 15 האנשים שעובדים אצלם.

סלומון וילנסקי: זו החלטה שאתם צריכים לקדם.

סלומון וילנסקי: אני מבקש גם להחזיר את ההטבות שניתנו לישובי קו העימות עד שנת 2002.

מזל אלקלעי: אני מנהלת מחלקת משאבי אנוש ותיירות במועצה.

מזל אלקלעי: היתה לנו תיירות יפהפיה כאן וכרגע אין תיירות לחלוטין.

יעקב ליצמן: מה כוללת התיירות במועצה?

מזל אלקלעי: 850 חדרי אירוח וכל המוצרים המשלימים תיירות – מסעדות, אטרקציות, מטפלים אלטרנטיביים, יקבים שהם תיירות וחקלאות משולבים זה בזה.

שלמה לוי: הישוב אור גנוז, ישוב חרדי השייך למועצה – שדרך אגב מתנהג כקיבוץ – אחד מאמצעי הייצור שלו זה רפואה אלטרנטיבית.

שלמה לוי: דרך אגב, 90% מתושבי הישוב אור גנוז לא עזבו, על-פי החלטת הרב.

יעקב ליצמן: הם לא יעזבו.

שלמה לוי: אני מעביר לשם מזון.

שלמה לוי: מתגוררות שם 50-60 משפחות שענף הפרנסה העיקרי שלהן התמוטט עכשיו.

מזל אלקלעי: התיירות אצלנו נמצאת בשיתוק מוחלט.

מזל אלקלעי: האנשים איכשהו יתגברו על השבועיים האלה, אבל הצפי שאוגוסט יילך לנו, והרווחים בחודשים יולי-אוגוסט מהווים כ-80% מהיקף ההכנסות של כל משפחה העוסקת בתיירות.

מזל אלקלעי: חלק מהישובים במועצה מוגדרים כישובי קו עימות, אך החלק הדרומי שלנו, כמו הישוב אמירים, נושא הדגל בתיירות, לא מוגדר כקו עימות ואין לו פתרון.

מזל אלקלעי: יש אנשים שצריכים להחזיר השקעות והלוואות, ו-1 בחודש מתקרב והבנק לא יהיה סבלני.

מזל אלקלעי: אנחנו לא יודעים מה הפתרונות, מה האלטרנטיבות שנוכל להציע לאנשים.

מזל אלקלעי: לדעתי אי-הבהירות מוסיפה ללחץ.

יעקב ליצמן: הדברים שאמרת עכשיו, עליך לדעת ששמענו אותם כמעט בכל מקום.

יעקב ליצמן: אנחנו נאפשר למישהו להעלות את זה פעם נוספת בישיבה כרמיאל ויהיו שם פקידי הממשלה – מנכ"ל משרד הפנים, אנשי פיקוד העורף – ונשמע בדיוק מה הם אומרים ומה מתכוונים לעשות.

יעקב ליצמן: לא נסכם היום את הדיון בכרמיאל.

יעקב ליצמן: בעזרת ה' אני מקווה שבשבוע הבא בכנסת בירושלים אחרי הסיור הזה נחליט על סיכומים.

יעקב ליצמן: הסיכומים שלנו יתקבלו גם אחרי החלטות הממשלה.

ראובן ריבלין: דרך אגב, האם היום נפגשים אנשי ההסתדרות, הממשלה והמעסיקים בניסיון למצוא נוסחת פתרון?

שלי יחימוביץ': יושבים כל הזמן.

מזל אלקלעי: עדיין לא הגיעו לסיכומים.

אביגדור יצחקי: הבוקר שר האוצר היה אמור לקבל החלטות בשני נושאים.

אביגדור יצחקי: ככל הידוע לי, מתכוונים לחתום היום.

יעקב ליצמן: לדעתי אחרי שתתקבל החלטה ואחרי שייחתם הסכם, אז יתחילו הצרות אצלנו.

יעקב ליצמן: מי שייכלל בהסכם – יהיה במצב טוב, אבל אז יתחילו אחרים לשאול: מה אתנו?

אביגדור יצחקי: ראיתי אתמול את ההסכם, שמתייחס גם לתשלום מקדמות.

אביגדור יצחקי: ההסכם מוודא שתשולם משכורת יולי כולה באמצעות מקדמות, לא רק לעובדי המדינה אלא לכל העובדים.

יעקב ליצמן: תודה רבה, רבותי.

יעקב ליצמן: צפת – 14:35-15:00 (מלון רימונים)

ישי מימון: קודם כול, אני מבקש לברך את ועדת הכספים שסוף-סוף הגיעה למקום הנכון.

ישי מימון: שנית, אנחנו כאן מחזקים את מדינת ישראל.

ישי מימון: כרגע צפת נמצאת במצב הקשה ביותר מאז קום המדינה.

ישי מימון: מי שנשאר כאן – אין לו ברירה.

ישי מימון: לצערי אלה שנשארו הם דווקא החלשים.

ישי מימון: מי שהיו לו אמצעים נמצא כעת ביוון ומבלה.

ישי מימון: אין זה סוד שהמטחים שנוחתים עלינו ללא הרף מוסיפים על המצב הקשה שבמילא היה כאן.

ישי מימון: זעקתי בפני ידידי יושב-ראש הוועדה חזור והדגש, שכל הגליל צריך לקבל ביטוי של עדיפות לאומית.

ישי מימון: מצאו נוסחה כלשהי לעוטף עזה.

ישי מימון: צפת כנראה לא הגיעה לעוטף עזה, אבל היו שני מקומות שנכללו בנוסחה של עוטף עזה: בית-שאן וחצור.

ישי מימון: אני מבקש מכל החברים, כרגע אין כאן עניין של מפלגות, לתת עדיפות לאומית לגליל ולהיות קשובים בעיקר למצוקות של צפת.

ישי מימון: צפת נמצאת כרגע במצב הקשה ביותר.

ישי מימון: אם אתם חבריי רוצים שנגמור את המערכה על-פי העקרונות שהממשלה התוותה, צריך עורף חזק.

ישי מימון: הביטוי של עורף חזק צריך לצאת קודם כול מוועדת הכספים.

ישי מימון: הדרישה החדשה זה הכרזה על צפת כקו עימות.

ישי מימון: גם אם העימות הזה ייפסק בעוד שבוע או שבועיים, המטח הראשון שייפול בעוד שנה יגיע מייד לצפת, ואני לא צריך להסביר מדוע, יש לנו כאן בעיה אסטרטגית.

ישי מימון: מאחר ואני מכניס אורחים, הכנסתי גם אורחים אחרים שנמצאים בתוך העיר ומשפיעים על חשיבותה האסטרטגית.

ישי מימון: בשל הכנסת האורחים אנו הסופגים הישירים, גם מצד סוריה, גם מאירן וגם מלבנון.

ישי מימון: אני מבקש לא להתייחס כרגע להיבטים הכספיים.

ישי מימון: אנחנו מדברים על כסף קטן.

ישי מימון: התושבים החזקים בינתיים לא נמצאים כאן.

ישי מימון: אם לא יהיה ביטוי של תמריצים, התושבים החזקים שאינם כאן לא יחזרו, נרוקן את העיר.

ישי מימון: הגליל יתרוקן אם לא יהיה ביטוי של תמריצים לאורך כל הגליל.

ישי מימון: אני לא קובע כרגע היכן יעבור הקו, אך לא יתכן שישוב במרחק 500 מטר מצפת נחשב כקו עימות, ואילו צפת שסופגת את כל הקטיושות נחשבת כקו שקט ועיר שקטה.

ישי מימון: אני מבקש מחבריי הנמצאים כאן, חייבת להיות עדיפות בנושא חינוך.

ישי מימון: כרגע מדובר על הקמת אוניברסיטה בגליל.

ישי מימון: האוניברסיטה צריכה לקום בצפת.

ישי מימון: זה אחד הדגלים שאתם צריכים להניף היום, דווקא במקום הקשה ביותר.

ישי מימון: יש לנו מכללה, אך כאן צריכה לקום האוניברסיטה.

ישי מימון: צריך להיות ביטוי גם בתקציבי חינוך.

ישי מימון: לא יתכן שאנחנו לא נקבל תקציבים מיוחא"י ומפרויקטים אחרים.

ישי מימון: אנחנו כרגע לא בוכים, אבל אתם כאן לשמוע את הדברים.

ישי מימון: המצוקות קשות.

ישי מימון: האחריות עליכם, לא עליי.

ישי מימון: עברתי את אסון מעלות בגיל 17, הייתי בן ערובה ונפצעתי קשה.

ישי מימון: אחי הקטן היה שם.

ישי מימון: לכן אני מצליח לעמוד בעוז וגבורה, וגם בהשגחה של בורא העולם.

ישי מימון: אבל אם אתם שם למעלה לא תבינו את המצב כאן, העורף לא יהיה כאן – העורף יישב בתל אביב, ואז כולנו נבכה.

ישי מימון: אני אומר את הדברים בצורה הכי נחרצת.

ישי מימון: אני מודיע לכם בצורה הכי חברית שיכולה להיות, אבל אני חייב להדגיש את הדברים קבל עם ועֵדה.

ישי מימון: אני מוכן לשמור על התושבים.

ישי מימון: כבר 15 יום אני נמצא כאן כמפקד העיר.

ישי מימון: אנחנו "דוחפים" מזון, "דוחפים" תרופות, מטפלים בקשישים.

ישי מימון: קשיש שלא יכול לטפל בעצמו אני מעביר לבית-אבות מייד, נותן מענה לכל בעיה.

ישי מימון: אבל רבותי, בלי עזרה שלכם לא נוכל להתקדם.

ישי מימון: אני סבור שהעתיד חשוב יותר כרגע מן ההווה.

ישי מימון: ההווה קשה – נעבור את ההווה, אבל אם העתיד לא יהיה טוב – לא יהיה לנו עתיד, לא בעיר הזאת ולא בכל הגליל.

ישי מימון: יש כאן גם בעיה של הצימרים בפרט והתיירות בכלל, יש בעיה בתעשייה.

ישי מימון: אזור התעשייה שלנו מופגז מדי יום.

ישי מימון: נחתו קטיושות אל תוך מפעלים.

ישי מימון: חלק מהמפעלים מושבת כרגע.

ישי מימון: אני לא רוצה להצטייר כבכיין.

ישי מימון: אני רוצה להעביר את המסר במהירות מאחר והקציבו לי בקושי 5 דקות.

ישי מימון: אני רוצה להגיד לכם, רבותי, אל תעשו כאן כרגע חשבונות.

ישי מימון: החשבון שאתם צריכים לעשות – מה נותנים מחר בבוקר לגליל.

ישי מימון: אני מבקש שאתם תכריזו, בהחלטה פה אחד, שצפת תהפוך לקו עימות.

ישי מימון: קודם כול נתחיל מזה.

ישי מימון: זה המבחן שלכם.

ישי מימון: תודה רבה.

יעקב ליצמן: תודה לראש העירייה.

יעקב ליצמן: קודם כול, אני מתנצל בפני חברי הכנסת שיושבים בצד.

יעקב ליצמן: שני משפטים בקצרה.

יעקב ליצמן: אני בטוח שראש העירייה יבוא אתנו לכרמיאל.

ישי מימון: אני לא יכול, יש לי כאן פגישה חשובה מאוד.

ישי מימון: אני מתנצל.

יעקב ליצמן: חשבתי לכבד אותך להציג שם את הדברים בפני כל הפורום.

יעקב ליצמן: אנחנו אמנם באיחור רב מאוד בלוח הזמנים, מחכים שם הרבה אנשים.

יעקב ליצמן: רבותיי, ועדת הכספים לא יכולה להכריז עליכם כעיר בקו העימות.

יעקב ליצמן: היא יכולה להמליץ מה שהמליצה.

יעקב ליצמן: היא לא מכריזה, לא עושה דברים מעין אלה.

יעקב ליצמן: היא דוחפת את הממשלה להגיע למסקנות.

יעקב ליצמן: הממשלה דנה כרגע בדברים ונראה מה תחליט.

יעקב ליצמן: לאור החלטת הממשלה וההחלטות בפורום הכלכלי נדון בוועדת הכספים בשבוע הבא ונראה לאן להתקדם משם.

יעקב ליצמן: התכוונתי לדון במצב המשפחות החלשות והקשישים שנשארו בצפת.

יעקב ליצמן: הדגשתי עוד הבוקר כאשר התחלנו את הסיור שאני מתכוון לטפל בזה.

יעקב ליצמן: ביקשתי גם מאלוף פיקוד העורף שמחכה לנו בכרמיאל לבדוק איך מטפלים בבעיות.

יעקב ליצמן: כך אמרתי לאורך כל הסיור היום.

יעקב ליצמן: אכן, גם אם לא תהיה נציגות של עיריית צפת אני מתכוון להעלות את הבעיה במלוא חומרתה, מעבר למה שחברים אחרים יעלו אם ירצו.

יעקב ליצמן: למדנו היום דברים רבים, אנחנו מודעים למצב.

יעקב ליצמן: אני מתנצל על קיצור הישיבה.

יעקב ליצמן: אנחנו חייבים לעזוב.

יעקב ליצמן: חזרנו לצפת כדי לכבד אתכם, וכיבדנו אתכם.

ישי מימון: ברשות היושב-ראש, אני רוצה לשמוע דברים ברורים: מה בדיוק אתם רוצים להחליט?

ישי מימון: אני מבין מדבריך שאתם רוצים לבדוק.

ישי מימון: צריכה לצאת מכאן אמירה ברורה ומוחלטת, שתצא המלצה לשר האוצר, לראש הממשלה, לממשלה להכריז על צפת כעיר בקו העימות.

ישי מימון: אני מבטיח לך שבכך נפתור גם את בעיית הקשישים.

יעקב ליצמן: אם הייתי רוצה להיות ליצן העיר הייתי משמיע כאן הצהרות, אבל היות ואני לא רוצה להיות ליצן העיר אני לא אוהב להבטיח דברים שאני יודע שלא אוכל לממש.

ישי מימון: יש לך גיבוי של כל הוועדה.

יעקב ליצמן: אני מדבר בשם כל הוועדה.

יעקב ליצמן: האמינו לי, אנחנו עובדים בהרמוניה, ביחד, בלי הבחנה בין קואליציה ואופוזיציה.

יעקב ליצמן: יעידו על כך כל חברי הכנסת הנוכחים כאן.

יעקב ליצמן: יש לנו דעה מגובשת על כל הדברים, ראייה כוללת, לכן לא זאת הבעיה.

יעקב ליצמן: אבל לא נבטיח דבר שלא נוכל לעמוד מאחוריו, חד-משמעית.

ישי מימון: היו ישובים שקיבלו תקציבים דרך ההטבות לעוטף עזה.

ישי מימון: בישובי עוטף עזה אפשר היה להבטיח סיוע, ואילו במצב החירום בו אנו נמצאים אי אפשר להבטיח סיוע?

ישי מימון: אני לא מבין מה ההבדל בין שני המקרים.

יעקב ליצמן: אם יש חבר כנסת אחד שיכול להבטיח את זה, שירים את ידו.

ישי מימון: ישוב במרכז הארץ מקבל הטבות כחלק מעוטף עזה.

ישי מימון: האם במצב של צפת היום אי אפשר להכניס אותה לקו העימות?

ישי מימון: על מה אנחנו מדברים?

ישי מימון: ובית-שאן כן נכללת בהטבות לעוטף עזה?

חיים אורון: אדוני ראש העירייה, אני הייתי היחיד שהצביע נגד.

חיים אורון: בית-שאן לא נכנסה להטבות עוטף עזה דרך ועדת הכספים, אלא דרך שר האוצר.

חיים אורון: שר האוצר הגיע להסכמה.

חיים אורון: אם שר האוצר לא יביא לוועדה בקשה – הוועדה לא תוכל להחליט.

חיים אורון: כל מי שאומר אחרת מרמה אותך, ואני לא רוצה לרמות.

ישי מימון: אבל ההמלצה שלכם חשובה מאוד.

יעקב ליצמן: אני חייב לחזור על מה שהמליצה ועדת הכספים לפני יומיים.

יעקב ליצמן: הסיכום בדיון היה שאנחנו ממליצים להכריז על כל הישובים שנפגעו כקו עימות.

יעקב ליצמן: אמרנו את זה, ואנחנו עומדים מאחורי זה.

קריאה: הביצוע מוטל על הממשלה.

שמואל כהן: השאלה אם זה כולל את חיפה.

אורית נוקד: בכל ישוב שנפגע מקטיושות.

קריאה: אני מתכוון קודם כול להתחיל עם נושא ה-13% במס הכנסה.

יעקב ליצמן: זה לא בידינו.

יעקב ליצמן: מי שאומר שזה בידינו, עובד עליכם.

ראובן שזו: בידכם ההמלצה.

ראובן שזו: אנחנו לא רק עיר שספגה קטיושות, אלא עיר סגורה.

ראובן שזו: בניגוד למקומות אחרים, העיר הזאת סגורה לגמרי.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה ששר האוצר יתלה את ההמלצה שלי בפורים אצלו בלשכה.

יעקב ליצמן: האמן לי, אני אומר לך דברים כהווייתם.

יעקב ליצמן: רבותי, זה לא בידינו.

יעקב ליצמן: זה היה הסכם מן הצד של שר האוצר נתניהו.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לשקר לכם.

יעקב ליצמן: ועדת הכספים קיבלה החלטה והעבירה המלצתה לממשלה.

יעקב ליצמן: אנחנו ניכנס לבדיקה מה עושים עם הישובים שספגו קטיושות.

יעקב ליצמן: אנחנו בהחלט רוצים לעזור, זאת מטרת הסיור.

ראובן שזו: העיר הזאת, להבדיל מישובים אחרים, סגורה.

יוסי קוצ'יק: אני רוצה להגיד רק דבר אחד.

יוסי קוצ'יק: ראש העירייה דיבר על מעמד העיר בעתיד והדברים נאמרו נכוחה, אני לא רוצה להוסיף עליהם.

יוסי קוצ'יק: ועדת הכספים צריכה לתת דעתה על נושא אחד, מה שאנחנו מתקדמים אליו – שגרת החירום.

יוסי קוצ'יק: העול עצום.

יוסי קוצ'יק: בצפת נשארו מספר אלפי תושבים.

יוסי קוצ'יק: המצב חמור מאוד.

יוסי קוצ'יק: יש כאן קשישים.

יוסי קוצ'יק: היום הצטרפה אלינו המשטרה עם 50-60 שוטרים והצטרף פיקוד העורף עם 50-60 איש כדי לסרוק את הבתים ואת המקלטים.

יוסי קוצ'יק: היתה לנו בעיה עם בנקים – לאנשים אין כסף.

יוסי קוצ'יק: עכשיו גילינו מספר רב של קשישים שזקוקים לרופא.

יוסי קוצ'יק: פיקוד העורף נתן לנו רופאים ואנחנו מתחילים להביא אותם אל הקשישים.

יוסי קוצ'יק: מכיוון שרבים מן האנשים עזבו, ורבים מן העובדים עזבו, כמעט אי אפשר שהעירייה תטפל בנושאים הללו אך ורק באמצעות מספר קטן של עובדים ומספר רב של מתנדבים.

יוסי קוצ'יק: ועדת הכספים ברמת המדיניות צריכה להבין שיתכן שהמצב יימשך עוד שבוע, שבועיים או שלושה שבועות.

יוסי קוצ'יק: אף אחד מכם לא יודע להגיד כמה זמן זה ייקח, ושגרת החירום מחייבת משאבים.

יוסי קוצ'יק: אי אפשר לעבוד כמו קיביצרים או כמו נוֹך-שלפערים ולרוץ ולבקש קצת מזון פה וקצת עזרה לילדים שם.

יוסי קוצ'יק: אתם חייבים להביא מדיניות מסודרת בשגרת החירום.

יוסי קוצ'יק: בעיר צפת יש גיבורים אנונימיים.

יוסי קוצ'יק: אי אפשר להציג אותם בפניכם עכשיו.

יוסי קוצ'יק: אבל שגרת החירום זה דבר קריטי.

יעקב ליצמן: אני מודה לך על ההערות הנכונות.

יעקב ליצמן: בסך הכול אלה הדברים שבאנו לבדוק היום בסיור.

יעקב ליצמן: הכי נעים להגיד: יהיה בסדר.

יעקב ליצמן: יכולתי להגיד: הכול בסדר, ולצאת מכאן עם כותרת.

יעקב ליצמן: אנחנו לא עובדים כך.

יעקב ליצמן: הראינו רצינות בוועדה.

יעקב ליצמן: רבותי, אני מבטיח דבר אחד, להשתדל לעזור ככל יכולתנו.

חיים אורון: מר יוסי קוצ'יק אמר דבר מאוד קונקרטי.

יוסי קוצ'יק: שמת לב שלא ביקשתי מיליון, 2 מיליון או 3 מיליון שקל.

יוסי קוצ'יק: אנחנו לא עושים כאן מסחרה.

יוסי קוצ'יק: אני אומר ששגרת החירום קריטית.

יעקב ליצמן: אמרתי לך שאתה צודק, אני לא מתווכח על כך.

יעקב ליצמן: הדרך לסיוע, אתה כמנכ"ל לשעבר במשרד ממשלתי יודע שקל להגיד: הכול יהיה בסדר, הכול יפה, אבל כשבודקים למחרת את חשבון הבנק מתחיל סיפור אחר.

יעקב ליצמן: אנחנו כרגע בדרך לבנק, נצטרך לדבר עם אנשי הביצוע בממשלה.

יעקב ליצמן: בכרמיאל מחכים לנו מנכ"ל משרד הפנים, אלוף פיקוד העורף ואנשים נוספים וננסה לראות מה בדיוק עושים.

יעקב ליצמן: אתם מוזמנים לשם.

יעקב ליצמן: אני מודה לכם על האירוח.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: אני מבקש לפתוח את הישיבה המסכמת.

יעקב ליצמן: המטרה שלנו בסיור היום לראות מקרוב את הישובים, ללמוד על הבעיות.

יעקב ליצמן: ברשותכם, אבקש להתחיל בפרק קכ"א בתהלים: "שיר למעלות – אשא עיני אל ההרים מאין יבוא עזרי.

יעקב ליצמן: עזרי מעם ה' עושה שמים וארץ.

יעקב ליצמן: אל יתן למוט רגלך אל ינום שומרך.

יעקב ליצמן: הנה לא ינום ולא יישן שומר ישראל.

יעקב ליצמן: ה' שומרך, ה' צלך על יד ימינך.

יעקב ליצמן: יומם השמש לא יַכֶּכָּה וירח בלילה.

יעקב ליצמן: ה' ישמרך מכל רע ישמור את נפשך.

יעקב ליצמן: ה' ישמור צאתך ובואך מעתה ועד עולם".

יעקב ליצמן: שמענו היום אנשים רבים שסיפרו לנו מה קרה.

יעקב ליצמן: אנחנו מקווים בעזרת השם שהמלחמה תסתיים מהר מאוד.

יעקב ליצמן: לצערי יש הרבה קורבנות, הרוגים ופצועים.

יעקב ליצמן: אנחנו שולחים מכאן ניחום אבלים למשפחות ההרוגים וברכת רפואה שלמה לכל הפצועים.

יעקב ליצמן: מעבר לפגיעה בנפש יש גם פגיעה בישוב, גם זה חלק מן המלחמה.

יעקב ליצמן: זה נוגע גם לאופן התפקוד של הישוב תחת לחץ אש וקטיושות, וגם, לא פחות, איך הוא יתפקד אחר-כך כשישתנה המצב.

יעקב ליצמן: להרוס אפשר ברגע אחד, לחזור לשגרה זה סיפור ארוך.

יעקב ליצמן: המדינה תצטרך להתמודד עם שני הדברים.

יעקב ליצמן: ועדת הכספים יכולה לתת כתף, אך לא לכתוב צ'קים, לא לחלק כסף.

יעקב ליצמן: היא יכולה לתבוע – וכך תעשה, יכולה לעזור – וכך תעשה, ויכולה לאיים ולהגיד אלו דברים ראתה.

יעקב ליצמן: מי שחושב שנצא מכאן וניתן לכל אחד צ'ק ביד, יש בידו טעות גדולה.

יעקב ליצמן: אנחנו רוצים לשמוע אתכם, לשם כך באנו.

יעקב ליצמן: דיברתי עם חבריי חברי הכנסת באוטובוס.

יעקב ליצמן: בהתחלה התכוונו שגם חברי הכנסת ידברו אל האנשים, אבל מאחר ואיחרנו מאוד – ורבותי, לא טיילנו אלא סיירנו – נוותר על כך, נשאיר את הדיבורים של חברי הכנסת לוועדת הכספים בשבוע הבא.

יעקב ליצמן: כרגע ניתן רשות דיבור רק לראשי הישוב ולנציגי הממשלה.

יעקב ליצמן: דיבר אתי מר נוחי דנקנר ואמר שהחליט לצאת למבצע ותרם 18,000 חבילות מזון לישובי הצפון, ועוד 3,000 חבילות מזון קיבל בתרומה ממישהו אחר.

יעקב ליצמן: המבצע נעשה בשיתוף "ישראל ביחד" בראשות מר דודי זילברשלג ובשיתוף אחרים, אני מעריך את זה מאוד.

יעקב ליצמן: עכשיו אני רוצה לשמוע כמה חבילות מזון הממשלה נתנה.

שלי יחימוביץ': ואיזו אחריות היא לוקחת.

יעקב ליצמן: אני מבין שלא כולם מבינים אידיש: אני שנורר – קבצן, זה התפקיד שלי.

יעקב ליצמן: לא בטוח שאני טוב בזה, נדע בסוף היום.

יעקב ליצמן: מר רמי בלינקוב, אגיד לך מה שמענו היום מנציגי הישובים.

יעקב ליצמן: יש ישובים שנכנסו לתוכנית הבראה.

יעקב ליצמן: אני סבור שלא צריך להוריד את המחיר שנדרשות לשלם הרשויות הנכנסות לתוכנית הבראה, עליהן לקיים כל שהתחייבו לעשות.

יעקב ליצמן: אבל גם מר ג'קי מצא הבין שהיום אי אפשר לגבות מס הכנסה כבימים רגילים, אי אפשר לעמוד בכל המטלות, אי אפשר להטיל עיקולים, אי אפשר לפתוח בחקירות, אי אפשר, יש מצב אחר.

יעקב ליצמן: אמר פעם רב חשוב מאוד כלל שמקובל עליי: אי אפשר להכות את הציבור גם ביטחונית וגם כלכלית, אי אפשר, זה הרס מוחלט.

יעקב ליצמן: כאשר יהיה מצב ביטחוני טוב, נטפל בכלכלה ונעשה כל שצריך.

יעקב ליצמן: כאשר מצב הכלכלה טוב, נטפל בביטחון.

יעקב ליצמן: אי אפשר לעשות את שני הדברים גם יחד.

יעקב ליצמן: אני לא יודע אם ראש מועצת יסוד המעלה נמצא כאן, ביקשתי שיבוא אך לא הגיע, אז אני אהיה פֶּה למר יהודה שביט.

יעקב ליצמן: הוא אמר שכבר 7 חודשים לא שילם משכורות.

יעקב ליצמן: הוא יושב בקו האש, סופג קטיושות.

יעקב ליצמן: אי אפשר גם לספוג קטיושות וגם לא לשלם משכורות, אי אפשר, זה לא הולך ביחד.

יעקב ליצמן: זה מפיל את הישובים, מפיל את הכול.

יעקב ליצמן: אם יהיו שני הדברים ביחד, גם אחרי שהמלחמה תסתיים לא ישתקמו.

יעקב ליצמן: דבר שני, אני לא יודע אם נמצא כאן מישהו מפיקוד העורף.

עדי אלדר: אלוף פיקוד העורף היה כאן, חיכה זמן רב ולבסוף הלך.

יעקב ליצמן: קודם כול, אני מעריך את זה, אין לי טענות על שעזב.

יעקב ליצמן: אני מבין שכולם עסוקים.

יעקב ליצמן: אני מתנצל, תמסור את ההתנצלות שלנו על האיחור.

יעקב ליצמן: אני מדבר אל פיקוד העורף כרגע.

יעקב ליצמן: בישוב כמו צפת, ואני מתכוון גם לכל ישוב הדומה לצפת, יש קשישים תשושים ומבוגרים שלא ברחו, נשארו לטוב או לרע.

יעקב ליצמן: צריך לבדוק מה קורה להם.

יעקב ליצמן: אין כרגע שירותי רווחה בצפת כמעט בכלל, ואין כוח-אדם.

יעקב ליצמן: מי שאומר אחרת, מטעה.

יעקב ליצמן: מותר לי להכריז כאן

יעקב ליצמן: בפומבי בפני פיקוד העורף – זה חזית לא פחות מחזית אחרת.

יעקב ליצמן: צריך להכניס לשם חיילים, לבדוק מה קורה, לבדוק מי רעב ללחם, לבדוק למי אין תרופות – גם זה תפקיד של פיקוד העורף.

יעקב ליצמן: אני מבין את המצב, חלילה לא מזלזל במה שאתם עושים, אל תחשדו בי, אבל גם זה חזית.

יעקב ליצמן: אני פונה ומבקש מפיקוד העורף במיוחד, תגיעו לכל הישובים.

יעקב ליצמן: אני לא מכיר את כל הישובים, סיפרו לנו על הבעיות בצפת, יתכן שבנצרת הבעיה שונה, אני לא יודע.

יעקב ליצמן: כל ראש מועצה שמכיר את המצב בישובו צריך לפנות לפיקוד העורף.

יעקב ליצמן: אני פונה כאן בשם כולם, רבותי, תעשו את זה.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להאריך עוד בדברים.

יעקב ליצמן: ננסה לסכם בסוף הדיון.

יעקב ליצמן: אני רוצה לתת לראשי הרשויות להתבטא וכן להסתדרות.

יעקב ליצמן: הייתי רוצה לשמוע גם את מר שמעון רומח, נציב כבאות והצלה.

רם בלינקוב: אני מציע שתתן למר שמעון רומח לדבר קודם כי הוא צריך לצאת למקום חשוב.

יעקב ליצמן: אני שמח על הצעתך ומקבל אותה, אני רק מבקש שתקבל גם את הצעתי.

יעקב ליצמן: אנחנו בוועדת הכספים מדברים כבר שתי קדנציות שאנשי כיבוי האש לא מקבלים משכורת, הרשויות המקומיות לא מעבירות כסף לכיבוי האש.

קריאה: חודשים רבים לא מקבלים שכר.

יעקב ליצמן: בקדנציה הקודמת קיימנו ישיבות רבות בוועדת הכספים על הכבאים ועל הרשויות המקומיות.

פיני קבלו: ועל המועצות הדתיות.

יעקב ליצמן: אבל אני לא רוצה לערב שמחה בשמחה.

יעקב ליצמן: היות ומר רם בלינקוב היה נדיב מאוד אל מר שמעון רומח, ואני מכבד את זה מאוד, אני רוצה שיהיה נדיב גם בעניין זה.

יעקב ליצמן: זה נושא בעייתי מאוד, זה סטטוטורי, אתה מכיר את השתלשלות כל הבעיות, אבל משכורת חייבים לשלם.

יעקב ליצמן: רשות הדיבור למר שמעון רומח, ואחריו למר עדי אלדר.

שמעון רומח: צהרים טובים.

שמעון רומח: אני נמצא בגליל כבר שבועים, מאז יום רביעי שעבר.

שמעון רומח: אני רוצה קודם כול לומר מילה טובה לאנשים שנמצאים כאן.

שמעון רומח: אני נפגש עם ראשי הרשויות ועם התושבים ביום ובלילה.

שמעון רומח: אני סבור שיש כאן גזע אנשים שראוי לתשבחות רבות, עם רוח איתנה והרבה מאוד עשייה.

שמעון רומח: אני רוצה לומר עוד דבר על כוחות החירום.

שמעון רומח: אנחנו עובדים כאן בשיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם פיקוד העורף, המשטרה ומגן דוד אדום.

שמעון רומח: אנחנו מתרגלים את זה הרבה, מדברים על זה הרבה, אבל זה בא לידי ביטוי עכשיו מעבר לכל מה שתרגלנו.

שמעון רומח: העבודה נעשית במשותף בצורה יוצאת מן הכלל וצריך לציין את זה, כי יש במה להתגאות.

שמעון רומח: במצב שגרה יש בצפון, מקו טבריה-חיפה וצפונה, 75 כבאים.

שמעון רומח: תגברנו את כוח האדם בצפון מיום חמישי שעבר בעוד 108 כבאים, בכוח יותר מאשר כפול מהמצב הרגיל.

יעקב ליצמן: השתלטתם על המצב?

שמעון רומח: כרגע אין אף שרפה המאיימת על שום דבר.

שמעון רומח: לפני כמה דקות חילצו אנשים ממקלט בקריית שמונה, שם נפלה קטיושה על-יד המקלט, הבעירה שדה קוצים, עשן מילא את המקלט ואנשים עמדו להיחנק.

שמעון רומח: הוציאו אותם משם, כולם הולכים לבית-החולים אבל אף אחד מהם לא יאבד חייו.

שמעון רומח: תגברנו את הכבאות בצפון בשני מנופים ובעוד 18 רכבי כיבוי כיוון שבשגרה הצפון, צריך לומר, נמצא במחסור יותר מאשר אזורים אחרים בארץ.

עדי אלדר: במחסור כמו בכל הדברים, לא רק ברכבי כיבוי.

עדי אלדר: יש מחסור בתחומים רבים.

עדי אלדר: זה דוגמה אחת.

שמעון רומח: אני יכול להעיד רק על עיסתי.

שמעון רומח: הכבאים נמצאים יחד עם כל הכוחות האחרים בכל נפילת קטיושה – מטפלים בדליפת גז כאשר יש, מחלצים אנשים מתוך בית שנפגע, סורקים את הסביבה לראות שאין נפגעים או פגעים אחרים, וכמובן מכבים שרפות.

שמעון רומח: עליי לציין שאחוז גדול מנפילות הקטיושה תודה לאל לא פוגע בבתים אלא נופל בשטחים פתוחים, אבל כל נפילה כזאת, שחלק מגורמי הביטחון לכאורה לא סופרים אותה, אנחנו עמלים אחר-כך שעות רבות לכבות את השרפה שנוצרת כתוצאה ממנה.

שמעון רומח: כמעט כל נפילת קטיושה בשדה פתוח גורמת לשרפה.

שמעון רומח: עד היום נשרפו בגליל כ-8,000 דונם, וזה כאשר אנחנו משקיעים מאמץ רב מאוד לכבות את השרפות.

שמעון רומח: יש שרפות שנמשכות יומיים-שלושה.

שמעון רומח: אנחנו מפעילים את כל כוח הכיבוי האווירי שיש לנו, כל המטוסים עובדים בשבועיים האחרונים כל הזמן, עד שעות החשכה.

שמעון רומח: הם לא יכולים לעבוד בחשכה.

שמעון רומח: יש בעיית נגישות קשה לחלק מן המקומות בשמורות הטבע ולולא המטוסים האלה לא היינו יכולים לפעול.

יעקב ליצמן: יש לכם כסף עבור זה?

שמעון רומח: עלות הפעלת המטוסים בשבועיים האלה מסתכמת ב-6 מיליון שקל.

שמעון רומח: הבוקר קיבלתי העברה תקציבית לכיסוי חלקי של העלות הזאת, לאחר מאמצים רבים שעשינו כל הלילה, במיוחד מנכ"ל משרד הפנים.

שמעון רומח: אמרנו להם שאי-העברת הכסף משמעותה שהמטוסים היום לא יעלו לשמיים.

שמעון רומח: המצוקה של הכבאות בצפון הארץ גדולה מאשר במרכז הארץ.

שמעון רומח: התלות ברשויות המקומיות, שהעטינים שלהן מדוללים בלאו הכי, בעייתית מאוד.

שמעון רומח: נוצר מצב שבאופן שגרתי כבאי הגליל לא מקבלים משכורת.

שמעון רומח: בשבוע הבא אנחנו אמורים להתחיל שוב את הסאגה הזאת של שכר חודש יולי.

שמעון רומח: אני רואה את הכבאים, יושב איתם ולא יודע לתת להם תשובות ופתרונות לבעיה.

שמעון רומח: בנוסף לכך חסר ציוד בסיסי וחסרים רכבי כיבוי.

שמעון רומח: יחד עם זה, אני רוצה לומר שמורל הכבאים גבוה מאוד, וכך גם הנכונות שלהם לצאת לכל משימה מייד עם שריקת נפילת הקטיושה.

שמעון רומח: יש מאבק בכל תחנות הכיבוי בארץ על ההתנדבות לבוא לצפון ולעזור כאן.

שמעון רומח: אנחנו צריכים ללחוץ שלא יגיעו, ובוודאי אין צורך להתחנן למתנדבים.

שמעון רומח: הרוח הנושבת בקרב הכבאים – אני ממש גאה.

שמעון רומח: כבר 4 שנים אני נציב כבאות והצלה, מעולם לא הייתי כה גאה בהם, בגלל ההתנדבות הזאת, למרות כל הקשיים שציינתי.

שמעון רומח: המצוקה שתיארתי נובעת, מעבר לתלות ברשויות המקומיות, מכך שבארבע השנים האחרונות לא הועמדו שום תקציבי פיתוח לכבאות.

שמעון רומח: אין שום תקציב רכש לכבאית חדשה, לשיפוץ תחנה, לשדרוג של מכשור, שום דבר.

שמעון רומח: 4 שנים בלי שום תוספת תקציבית, בלי שום תקציב המיועד לפיתוח.

שמעון רומח: במצב כזה גדל כל הזמן הפער וחסרון ציוד הכבאות, במקום להשלים פערים ולכסות עליהם.

שמעון רומח: בשבוע שעבר קיבלנו זריקת עידוד נדיבה מאוד ממנכ"ל משרד הפנים, ממשרד הפנים, של 5 מיליון שקלים להצטיידות, שנועדו רובם ככולם למגן את הכבאי, כדי שיוכל לצאת לכבות שרפה בבגדים חסיני אש ועם שכפ"ץ.

שמעון רומח: הקומץ לא משביע את הארי, אבל בשבילנו, כגוף שלא מקבל תקציבים, זאת היתה זריקת מרץ חשובה מאוד.

שמעון רומח: בכבאות אין לנו ימ"חים, אין לנו כבאים בחירום.

שמעון רומח: אנחנו נמצאים בשגרה ובחירום באותו סדר כוחות.

שמעון רומח: כל מה שאנחנו עושים, לתגבר כבאים וציוד מתל-אביב צפונה.

שמעון רומח: אם מחר תהיה נפילת קטיושה בתל-אביב לא נדע לאן למשוך את השמיכה הקצרה הזאת.

שמעון רומח: יש מעט כבאים במילואים, כבאים שעברו אימון של 3 ימים, שפיקוד העורף מעמיד לרשותנו במשורה.

שמעון רומח: עזרתם חשובה, אבל הם לא ממש כבאים, הם יותר מסייעים.

חיים אורון: כמה כסף אתה צריך עכשיו למשכורות לשבוע הבא?

שמעון רומח: לחיפה, טבריה, הגליל העליון והגליל המערבי – אני צריך כ-4 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: מה התקציב שקיבלת למרכיבי הביטחון לרשויות המקומיות?

שמעון רומח: במרכיבי הביטחון לרשויות המקומיות התקציב היה אפס.

שמעון רומח: בימים האחרונים קיבלנו 5 מיליון שקל לתקציב מרכיבי הביטחון של הרשויות המקומיות והכסף הזה חולק כבר בימים אלה.

עדי אלדר: שלום לכולם, ברוכים הבאים.

עדי אלדר: מתנצל שאני מקבל אתכם במקלט.

עדי אלדר: נשמח לארח את הוועדה גם בעיתות שלום, תבואו ותראו גם דברים אחרים.

עדי אלדר: אני פותח גם בהתנצלות, חצי מעמיתיי ראשי הערים חיכו כמעט שעתיים והלכו, אז אני מתנצל בשמם שלא חיכו.

יעקב ליצמן: תמסור להם גם את ההתנצלות שלנו.

עדי אלדר: אני לא צריך לומר לכם שאנחנו עוברים ימים קשים בצפון, בכל הישובים.

עדי אלדר: מבחינתנו זה הזמן של ראשי הערים להיות מנהיגים בישוביהם.

עדי אלדר: אלה לא ימים רגילים וכל ראש עיר צריך להיות מנהיג ומוביל בישוב שלו בשעה שאנו מופגזים מדי יום, מספר פעמים לאורך היום.

עדי אלדר: הלכתי בקו, שכל מי שאין לו מה לעשות בעיר – אני לא קורא לזה בריחה – אני קורא לו לנסוע לבני משפחתו.

עדי אלדר: יש לי מטה מיוחד בעיר שעוסק בשידוך בין משפחות מכרמיאל למשפחות במרכז הארץ שמוכנות לארח.

עדי אלדר: בכרמיאל נפלו עד היום כ-90 קטיושות.

עדי אלדר: היום נפלו כאן עד כה כ-16 קטיושות, ויש לנו בדרך כלל מנה נוספת בסביבות השעה 18:00, זו מנה קבועה כמעט.

עדי אלדר: אפרט במהירות את הבעיות המרכזיות, גם בשם עמיתיי ראשי הערים והמועצות שיושבים כאן.

עדי אלדר: הבעיה המרכזית היא לתפעל את הישובים במצב כזה.

עדי אלדר: כפי שנאמר כאן, בדרך כלל החזקים מסתדרים וגם אם נשארים ברשות לא זקוקים לסיוע.

עדי אלדר: הזקנים, האוכלוסייה החלשה, המשפחות החד-הוריות מתקשים מאוד.

עדי אלדר: (נשמעת אזעקה) תנסו להתעלם.

עדי אלדר: אתם יושבים במקלט בטוח.

עדי אלדר: עליכם לדעת שלעתים קרובות קודם יש נפילת קטיושה ורק אחר-כך אזעקה.

עדי אלדר: לעתים קרובות זה הולך הפוך.

עדי אלדר: אני חוזר ואומר, הבעיה המרכזית שעומדת על הפרק היא טיפול באוכלוסיית המצוקה, באנשים החלשים.

עדי אלדר: מאז אתמול התחלנו בכרמיאל לעבור בית-בית ולהקיש בדלתות.

עדי אלדר: המשימה הזאת לא פשוטה.

עדי אלדר: יש אנשים שלא יודעים להתקשר למוקד, המוקד לא מכיר אותם, העובדים הסוציאליים לא תמיד מכירים את כולם.

עדי אלדר: אנחנו רוצים לאתר את כל המשפחות במצוקה ואת כל הקשישים על-ידי שנוקשים להם בדלת ורואים מה קורה למשפחה.

עדי אלדר: עברו שבועיים – אולי הם רעבים, אולי קרה כבר משהו ולא יודעים על כך.

עדי אלדר: אנחנו לא פורצים למקומות סגורים, אבל אלה שעונים לנו אנחנו מכניסים לרשימות.

עדי אלדר: מדי בוקר אנחנו פותחים בישיבת מטה של כל המנהלים ומעבירים בינינו אינפורמציה ומשתדלים לטפל באנשים.

עדי אלדר: זו השעה היפה של כל עם ישראל בתמיכה וסיוע.

עדי אלדר: הזכרת את מר נוחי דנקנר.

עדי אלדר: אני יכול להזכיר הרבה ארגונים וגופים שתורמים טלוויזיות, מזגנים, מביאים מצרכי מזון.

עדי אלדר: הפכנו למרכז חלוקה רציני מאוד, שכל הזמן מעביר למקלטים את מה שאנו מקבלים.

עדי אלדר: בדרך כלל תוך 24 שעות הכול מועבר למקלטים, לא נשאר אצלנו שום דבר.

עדי אלדר: ככל שהימים עוברים הלחץ גובר.

עדי אלדר: יש אנשים שלא יצאו מהמקלט שבועיים בשל הפחד.

עדי אלדר: העיר נראית כמו עיר רפאים, לא תראו אנשים מסתובבים.

עדי אלדר: כל העסקים סגורים מזה שבועיים, אין כלום, העיר פשוט תחת מלחמה.

עדי אלדר: צריך לדעת שאנחנו במלחמה.

עדי אלדר: צריך לתת את הדעת מה יהיה על האנשים האלה אחר-כך.

עדי אלדר: ב-1 בחודש, עוד מספר ימים, יוטלו עליהם אוטומטית מסי ארנונה, תשלומי מס הכנסה ומע"מ, תשלומי מים ושכר דירה.

עדי אלדר: יכולה להתפתח קטסטרופה אם לא יתקבל סיוע באופן מיידי.

עדי אלדר: לא חשבתי שנקבל מחברי ועדת הכספים צ'קים, אבל תפקידכם לחשוב על הבעיה הזאת, מה המדינה הולכת לעשות עם כל האנשים האלה.

עדי אלדר: לכל הרשויות המקומיות תהיה הכנסה קטנה יותר, ירידה של כ-10%-20% בתשלומי הארנונה שאנחנו בונים עליהם כדי לשלם משכורות ולהניע את העיר.

עדי אלדר: ביקשתי ממשרד הפנים לתת לנו מקדמה.

ראובן ריבלין: 80% תצליח לגבות?

עדי אלדר: תלוי כמה זמן תתמשך המלחמה.

עדי אלדר: אני מעריך שיהיו פחות הכנסות בשיעור שבין 10%-20%.

עדי אלדר: זה הרבה כסף.

עמר מטר: בישובים הערבים מסביב שיעור הגבייה יהיה הרבה מתחת ל-80%.

עמר מטר: (הפסקת חשמל)

עדי אלדר: מה שאתם חווים עכשיו אנו חווים כבר שבועיים לאורך כל היום, ולעתים גם בלילה.

עדי אלדר: צריך לחשוב על היום שאחרי, וגם תוך כדי תנועה.

עדי אלדר: בחלק מן הדברים אי אפשר לחכות, צריך לטפל באנשים תוך כדי תנועה.

עדי אלדר: רק היום דיברתי עם הביטוח הלאומי.

עדי אלדר: להרבה קשישים אין חשבונות בנק, הם נוהגים לגשת ולקבל את ההקצבה הזעומה מהביטוח הלאומי בכסף מזומן.

עדי אלדר: איך כעת יוכלו לקבל הקצבה במזומן?

עדי אלדר: האם נסכן את כל הזקנים, כאשר נופלות קטיושות, שיגיעו לסניף הביטוח הלאומי או לבנקים?

עדי אלדר: הצעתי שיתנו לנו את המעטפות עם כסף מזומן ואנחנו נחלק את זה לבתי הזקנים על-פי רשימות.

עדי אלדר: עדיין לא קיבלתי תשובה על הצעתי.

עדי אלדר: יש לנו הרגשה שהבירוקרטיה ממשיכה לעבוד, לא מבינה מה זה תנועה תחת אש או תחת מצור שאנו נמצאים בו.

עדי אלדר: צריכים להיות הרבה יותר גמישים עכשיו, אין מה לעשות.

עדי אלדר: נדמה לי שכל הרשויות המקומיות באזור קיבלו הקצבה ממשרד הפנים, מנת חירום, על-פי קריטריונים, שמיועדת לפתור בעיות קיומיות עכשוויות.

קריאה: זה על חשבון כסף שמגיע לכם?

עדי אלדר: על כך יענה מר רם בלינקוב.

עדי אלדר: מישהו מנסה לעשות היום הפרדה בין קו עימות א' לקו עימות ב'.

עדי אלדר: אני אומר לכם, לא יקום ולא יהיה כדבר הזה.

עדי אלדר: לצערי, כולנו כאן בקו העימות.

עדי אלדר: אין הבדל בין קטיושה לקטיושה ואין הבדל בין דם לדם.

עדי אלדר: אין על מה לדבר.

עדי אלדר: אני מצפה מוועדת הכספים לקבל החלטה בעניין הזה.

עדי אלדר: כל הישובים שנמצאים תחת אש וסופגים מכה אחרי מכה יהיו בדיוק כמו מעלות, כמו כפר הוורדים, שנמצאים פחות מ-10 קילומטרים בקו אווירי מכרמיאל.

עדי אלדר: אנחנו בהחלט מצפים מכם לקבל החלטה בעניין הזה, שכל הישובים שנמצאים תחת הפגזות ייכנסו להגדרת קו עימות, שלא יהיו ויכוחים אחרי כן.

עדי אלדר: אני כבר רואים שעושים הבחנה בין קו עימות א' לקו עימות ב', ואני לא מבין מה זה א' ומה זה ב' עכשיו.

עדי אלדר: זה תלוי בכם, בהחלטות של ועדת הכספים.

עדי אלדר: אנחנו נחזיק מעמד.

עדי אלדר: גם אם יפלו 100 קטיושות בכרמיאל – נחזיק מעמד, לא נתכופף.

עדי אלדר: אבל אנחנו צריכים להרגיש תמיכה מכם, גם מחברי הכנסת, להרגיש תמיכה מהעורף הרחוק.

עדי אלדר: לעצמנו אני לא קורא כבר עורף, אנחנו חזית.

עדי אלדר: אנחנו צריכים להרגיש שיש תמיכה, רוח גבית טובה מחברינו במרכז הארץ ובשאר הישובים.

עדי אלדר: ברור לנו שהמלחמה שנכנסנו אליה, ואין צודקת ממנה לדעתי, תלויה בהתנהגות שלנו, של ראשי הישובים ושל האנשים.

עדי אלדר: ככל שנטפל באנשים ונוריד מתחים ותסכולים נתחזק, אבל גם אלה שיושבים היום בבית מודאגים, בעלי העסקים, האנשים שהיום משלמים מחיר, שמקור הפרנסה שלהם נכרת ואף אחד לא יודע כמה זמן ייקח עד שיתאוששו, צריך לחשוב עליהם כאזרחי המדינה ולא להפיל אותם אחר-כך ולהגיד: עברנו את זה, תתחילו להסתדר.

עדי אלדר: בלי סיוע הם לא יסתדרו.

עדי אלדר: זה מה שרציתי להגיד באופן כללי.

עדי אלדר: ברשותך, ניתן גם לחבריי ראשי הרשויות להתבטא.

יעקב ליצמן: קודם כול אני מבקש לשמוע את מר רם בלינקוב, מנכ"ל משרד הפנים, ואחר-כך את נציג פיקוד העורף.

רם בלינקוב: ביקשתם ממני להתייחס לנושא הכבאות.

רם בלינקוב: אני שמח שמר שמעון רומח הלך, בשל שתי סיבות – האחת כי הלך למקום חשוב, והשנייה שלא אומרים שבחו של אדם בפניו.

רם בלינקוב: האיש הזה עושה עבודה מדהימה והאנשים שלו, כל הכבאים, נמצאים בחזית של העורף.

רם בלינקוב: הייתי איתם בכמה וכמה מקומות.

רם בלינקוב: בכל נפילת קטיושה הם הראשונים להגיע, יחד עם המשטרה ומגן דוד אדום, נכנסים לבתים ומנקים אותם באומץ רב.

רם בלינקוב: הם ספגו על-יד אחת התחנות מכה.

רם בלינקוב: מר שמעון רומח לא ירד למרכז הארץ ליותר מאשר שני לילות קצרים, הוא רץ ממקום למקום.

עדי אלדר: היו עכשיו פגיעות במג'ד אל כרום, שתי קטיושות נפלו על פארק המדע בכרמיאל ועוד אחת בתוך שכונת מגורים.

עדי אלדר: עדיין לא ידוע לנו האם יש נפגעים.

רם בלינקוב: לגבי השכר – היקף תקציב הכבאות בארץ קצת פחות מחצי מיליארד שקל.

רם בלינקוב: במתכונת הנוכחית הממשלה מממנת קצת יותר משליש.

רם בלינקוב: כמובן שהחלק של הממשלה מועבר במועד.

רם בלינקוב: הבעיה היא מערכת היחסים בין איגודי הכבאות שנשלטים על-ידי הרשויות המקומיות.

רם בלינקוב: אני לא יודע להיהפך למעסיק של הכבאים ולהתחיל לשלם להם שכר כל עוד לא שינינו את המבנה, ואני גם לא רוצה להיות מעסיק שלהם, על אף כל הכאב.

רם בלינקוב: יחד עם זה, בשבועיים האחרונים הוסדרו על-ידי מר שמעון רומח, בלי התערבות שלי, המשכורות לכל הכבאים כמעט.

רם בלינקוב: אני אומר כמעט, כי אולי פה ושם יש משהו שלא הוסדר, למרות שאני מעריך שאין כזה.

יעקב ליצמן: תיכף נדבר על המשכורות.

רם בלינקוב: בהמשך אתייחס גם לתנאים הסוציאליים, זה נושא חשוב מאוד.

רם בלינקוב: כפי שאמר מר רומח, העברנו מתקציב הפיתוח של המשרד 5 מיליון שקל, וככל שיצטרך עוד ציוד נזרים לו כסף מתקציב הפיתוח של המשרד.

רם בלינקוב: כרגע לא נתבקש תגבור מאף משרד, לרבות לא ממשרד האוצר.

רם בלינקוב: נתנו עדיפות בהתחלה לאפודים – אין להם אפודים, יש להם זרנוקים של פעם, ועוד כהנה וכהנה.

רם בלינקוב: זה בצד ההצטיידות.

רם בלינקוב: אתמול סיכמתי עם מר קובי הבא שייתן תגבור מיידי לתקציב השוטף כי קנו כאן חומרים מעכבי בעירה ועבדו שעות נוספות וכיוצא בזה בהיקפים משמעותיים.

רם בלינקוב: מר קובי הבר לקח על עצמו לבדוק את זה ומייד הודיע לנו שיתגבר את המשרד בהיקף שאמור להספיק לימים הקרובים, בכ-10 מיליון שקלים.

רם בלינקוב: כך שלתקופה הקרובה מאוד נושא הכבאות להערכתי נמצא בשליטה.

רם בלינקוב: אשר לרשויות המקומיות – הקצבנו בתחילת השבוע 50 מיליון שקל מתקציב רזרבת השר של משרד הפנים.

קריאה: אמרו לנו שזה 25 מיליון שקל בלבד.

ראובן ריבלין: קיבלתם 50 מיליון שקל.

ראובן ריבלין: בוועדת הכספים כבר אישרנו העברה.

רם בלינקוב: לא אישרתם העברה של 50 מיליון שקל.

ראובן ריבלין: היום היינו ב-3-4 ישובים ונאמר לנו שמתוך 50 מיליון השקלים, הרשות המקומית תקבל 200 אלף שקל והיא זקוקה ל-3 מיליון שקל, כי הרשות חייבת משכורות לעובדי הרשויות המקומיות, שהיום הם האנשים העומדים בחזית המערכה.

ראובן ריבלין: נהדר שאתם מעבירים 50 מיליון שקל, זה סכום גדול, אבל זה מסתכם ב-200 אלף שקל לרשות המקומית.

רם בלינקוב: אני מבקש להעביר לכם מידע בשורה של נושאים, ואחר-כך תעשו עם המידע כרצונכם, וכמובן אשמח לענות לשאלות.

רם בלינקוב: אני חוזר על מה שאמרתי.

רם בלינקוב: העברנו כ-50 מיליון שקל מרזרבת שר הפנים אל הרשויות.

רם בלינקוב: אני מבקש להגיד לכם כיצד חולק הכסף, זה חשוב, כי אמר מר עדי אלדר שאין הפרדה בין דם ודם וזה היה קריטריון החלוקה.

רם בלינקוב: בנינו קריטריונים במשרד, יחד עם הייעוץ המשפטי ועם כל הדרג המקצועי, שהתבססו על שלושה פרמטרים: 1) דרגת האיום על הישוב, אותה קבע מר שמעון רומח שמכיר היטב את שקורה, כי לא כולם באותה דרגת איום.

רם בלינקוב: חילקנו את זה ל-5 דרגות: דרגות 1-4 קיבלו מקדם, דרגה 5 לא קיבלה; 2) המצב הסוציו-אקונומי של הרשות; 3) מספר האוכלוסין.

רם בלינקוב: אותו קריטריון הופעל על כל הסקטורים ועל-פיו נגזרו סכומים.

רם בלינקוב: לצערי יש כמה גורמים שקיבלו כמו אחרים אך רגילים בדרך כלל לקבל יותר וזה הרגיז אותם, כי הם נמדדו בסרגל שווה.

רם בלינקוב: אני לא מתחרט על כך, ולא אתחרט, כי חובתי להקציב בצורה שווה.

רם בלינקוב: זה לא כל ה-50 מיליון שקל.

רם בלינקוב: חלק מה-50 מיליון שקל הוקצו לרשויות שמפגרות בתשלום שכר.

רם בלינקוב: תיכף אתייחס לפיגור בתשלום שכר, כי פתאום אני הפכתי כאילו לבעיית השכר.

רם בלינקוב: בל נתבלבל, חברים, בעיית השכר לא נולדת בהכרח ממשרד הפנים, ויש מקומות שהיא נולדת מתוך הרשות.

רם בלינקוב: למרות זאת, ובלי להתייחס לשאלה האם יש לנו טענות כלפי הרשות או אין, קבענו קריטריון אחד: בכל הרשויות בצפון ישלמו לפחות משכורת אחת שוטפת לעובדים.

רם בלינקוב: לקחנו את כל הרשויות המקומיות הנמצאות בפיגור בתשלומי שכר והעברנו להן את גובה המשכורת, כולל תנאים סוציאליים, ועמדנו על כך.

יעקב ליצמן: מה עשיתם עם אלה שהוטלו עליהם עיקולים?

רם בלינקוב: הודענו להם, ואני עומד על כך, שהם מתבקשים להעביר הפרשות למס הכנסה ולביטוח הלאומי, לקרנות הפנסיה ולקופות הגמל של העובדים.

רם בלינקוב: התרבות שהיתה נהוגה כאן בתקופה האחרונה, שמישהו בממשלה העביר משכורת ועצם עין ויצר חובות של מאות מיליוני שקלים, לא תמשיך אצלי, לא אסכים לכך.

שלי יחימוביץ': סליחה, יש גבול, זה לא אשמתם הבלעדית.

שלי יחימוביץ': כולנו יודעים שהקיצוץ במענקי האיזון החל את הזוועה הזאת.

שלי יחימוביץ': אז לעמוד כאן ולהטיף להם מוסר ברגע כזה?

שלי יחימוביץ': זה לא נכון.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, זה פשוט לא הוגן.

שלי יחימוביץ': הוא בא להטיף להם מוסר?

שלי יחימוביץ': באמת, זה לא הזמן.

שי חרמש: הוא לא מטיף להם מוסר.

שי חרמש: הוא מסביר התנהלות נאותה.

ניסן סלומינסקי: הוא אומר שעד כה היו משלמים רק שכר בלי לתת תנאים סוציאליים והוא דורש שייתנו לעובדים גם תנאים סוציאליים.

שי חרמש: הוא מדבר על התנהלות לפני שנה, לא לפני שבועיים.

רם בלינקוב: אמרתי שזו היתה התרבות בממשלה, שעצמו עיניים כאשר הרשויות לא שילמו תנאים סוציאליים.

רם בלינקוב: לא הקשבת לי.

רם בלינקוב: מישהו בממשלה אמר להם לא לשלם.

רם בלינקוב: אמרתי – זה לא מקובל עליי.

רם בלינקוב: בכלל לא דיברתי עליהם.

רם בלינקוב: לא הקשבת לצערי.

שלי יחימוביץ': אני מקשיבה לכל מילה מהתחלה.

רם בלינקוב: אני לא מוכן להעביר כסף ביד אחת וביד השנייה להגיד לראש הרשות לעבור על החוק.

רם בלינקוב: לכן העברתי לראש הרשות את מלוא הכסף ואמרתי שלא ישתמש בסכום הזה לתשלום לספקים, אלא קודם כול ישלם לעובדים.

שי חרמש: הרשויות לא מעבירות כסף לקרנות ולביטוח הלאומי.

שי חרמש: הייתי ראש רשות ואני יודע.

שלי יחימוביץ': האמן לי, אני מבינה מצוין.

שלי יחימוביץ': אל תתנשא.

יצחק וקנין: את כל הדרך שלכם בניתם על הנחיות משרד הפנים.

יצחק וקנין: תנו למנכ"ל לדבר.

רם בלינקוב: התקציב הזה לא האחרון, יבואו עוד תקציבים.

רם בלינקוב: התקציב הזה במקור נולד מנושא השכר, על-פי בקשתך בין היתר.

רם בלינקוב: אבל אמרתי כדלקמן: אני לא מוכן שכל תקציב שמגיע לצפון יילך רק למי שלא שילם שכר.

רם בלינקוב: אתם יודעים מה יקרה אחר-כך – צדיק ורע לו, רשע וטוב לו.

רם בלינקוב: כפי שציין מר עדי אלדר, לרשויות המקומיות יש בעיות קשות שנובעות מהמצב, שגרם להן נזקים ישירים ועקיפים, ואולי העקיפים אף גדולים יותר, ולכן חלק מן התקציב הלך לרשויות הללו.

רם בלינקוב: זה באופן כללי לגבי חלוקת המנה הראשונה.

רם בלינקוב: אתמול שוחחתי עם מר רענן דינור, שנמצא היום במקום אחר עם השר שלי, ונאמר לי שבדרך נמצאת מנה נוספת.

רם בלינקוב: אני לא רוצה לדבר כרגע על היקפה.

רם בלינקוב: נצטרך למצוא דרך להעביר אותה בצורה סבירה.

רם בלינקוב: אני מעריך שצריך לחדד את הקריטריונים לגבי המנות הבאות ולהתחיל להתייחס באופן יותר ספציפי לנזקים הספציפיים פר ישוב.

רם בלינקוב: ברמת הטיפול הראשוני נקבעה חלוקה על-פי הקריטריונים שציינתי.

רם בלינקוב: המשך הטיפול צריך לרדת לרמת השטח ולבדוק, ולהתחשב בין היתר בנתונים כמו האם על הרשות המקומית, בלי קשר למצבה הסוציו-אקונומי, נופלים כל הזמן טילים.

רם בלינקוב: למשל רשות כמו אל שאגור או מג'ד אל כרום.

רם בלינקוב: צריך להביא בחשבון את הנזק, וכך אכן נעשה.

רם בלינקוב: זה בגדול תמונת המצב הנוכחית.

חיים אורון: כמה זמן ייקחו הדיונים?

רם בלינקוב: לא חלפו יותר מ-72 שעות בין ההחלטה להעניק 50 מיליון שקל ועד שהכסף היה בחשבון.

חיים אורון: הטענה לא מופנית כלפיך.

חיים אורון: אני מדבר על ההחלטה להעניק 200 מיליון שקל.

חיים אורון: הרי זאת הבעיה.

חיים אורון: לא לחלק לפי קריטריונים, אלא להחליט שצריך להקציב סכום כסף רציני ולהתקדם קדימה.

שי חרמש: מה אתה רוצה ממנו?

שי חרמש: הכתובת היא האוצר.

חיים אורון: לא האוצר, אלא הממשלה.

רם בלינקוב: אני לא בורח מאחריות.

אביגדור יצחקי: אדוני היושב-ראש, ראשי הרשויות המקומיות, בסוף כל אחד יגיד את הצרות שלו.

אביגדור יצחקי: הבעיה היא לא הצרות, כולנו יודעים את הצרות והבעיות.

אביגדור יצחקי: מציגים כאן שתי רשימות מעניינות מאוד – אחת של הרשויות שלא שילמו משכורת, השנייה של כל הצרכים הנוספים שנובעים מהמלחמה, וזה עולה כסף, אין מה לעשות.

אביגדור יצחקי: דיברו כל הדרך על הכללת הישוב באזור קו עימות או סְפָר.

אביגדור יצחקי: הם לא צריכים הכרזה כישוב בקו עימות או סְפָר.

אביגדור יצחקי: הם צריכים כסף.

אביגדור יצחקי: אדוני מנכ"ל משרד הפנים, אין זה הזמן להתחשבנות.

אביגדור יצחקי: יש ראשי רשויות שעשו עם הכסף מה שלא צריך, זרקו אותו, אני לא יודע מה.

אביגדור יצחקי: ברגע זה התושבים שלהם שלא יכולים לצאת מן הבית, קשישים שלא מקבלים תרופות, מחייבים התייחסות שונה.

אביגדור יצחקי: אדוני מנכ"ל משרד הפנים, כרגע זה לא זמן להתחשבנות, ואני מסכים אתך בכל הדברים.

אביגדור יצחקי: יש היום רזרבת שר במשרד, אילו הייתי מנכ"ל משרד הפנים הייתי מוציא עכשיו את כולה.

אביגדור יצחקי: הייתי לוקח את כל מענקי האיזון של המשרד עד סוף השנה ומוציא את כולם אל תוך הרשויות הללו כדי לעזור להן.

אביגדור יצחקי: אחר-כך כשתעמוד עם קופה ריקה תגיד לראש הממשלה: אדוני ראש הממשלה, נגמר הכסף, עכשיו תעשה כרצונך.

אבישי ברוורמן: ואז יש לו רזרבות של עוד 20 מיליארד שקלים.

אביגדור יצחקי: אם תחכה לאוצר ותתחשבן איתם – אתה תעביר 50%, אני אעביר 50% – לא יקרה כלום.

יעקב ליצמן: אני חייב להגיד לך, זה לא הוגן.

אביגדור יצחקי: מה לא הוגן?

אביגדור יצחקי: אני מציע פתרונות.

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת אביגדור יצחקי, לראשונה אני מסכימה לכל מילה שלך.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת אביגדור יצחקי, זה לא הוגן.

יעקב ליצמן: ביום שני נקיים דיון מלא בוועדה, ואני רוצה לקיים דיון עם מר רם בלינקוב, לכולנו יש מה להגיד.

יעקב ליצמן: החלטנו שמוטב לשמוע את הרשויות ולא לתת כרגע עצות.

יעקב ליצמן: לכל אחד מאתנו יש עצות.

יעקב ליצמן: ביום שני, האמינו לי, נתחשבן עם כולם ונאפשר לכולם לדבר.

יעקב ליצמן: הרי כל חברי הכנסת רוצים להתבטא, אבל אנחנו רוצים לשמוע את ראשי הרשויות.

יעקב ליצמן: לא נוכל לשמוע אותם בירושלים.

יעקב ליצמן: בשל האיחור שלנו סיכמנו שחברי הכנסת יוותרו כעת על זכות הדיבור.

יעקב ליצמן: אני לא אומר שאתה לא צודק.

יעקב ליצמן: אני חייב להגיד עוד דבר, מילה טובה על מר רמי בלינקוב.

יעקב ליצמן: אתה באמת פותר בעיות, ובסך הכול הקריטריונים נכונים, אבל יש בעיות ואותן צריך לפתור.

יעקב ליצמן: באיזו דרך?

יעקב ליצמן: מה שהוא אמר ומה שהיא אמרה ולי יש מה להגיד, לכולנו יש מה להגיד, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.

רם בלינקוב: אני יודע שהמצב קשה, ובעצמי עברתי די מלחמות.

רם בלינקוב: אני יודע שיום אחרי שננצח את המלחמה כולם יחזרו לעבוד ויש אחריות גדולה מאוד.

רם בלינקוב: בעניין הזה צריך לנהוג כמו בשדה קרב: לא לירות את כל התחמושת, לחשוב מה יהיה מחר ולהכין רזרבות.

רם בלינקוב: ביום אחרי המלחמה יהיה משבר קשה ברשויות המקומיות ונצטרך למצוא פתרון.

רם בלינקוב: היכולת שלנו להקצות הרבה כסף בתחום הזה נמצאת בתהליך נסיגה כרגע בגלל המלחמה.

רם בלינקוב: אני לא רוצה לגמור את כל הרזרבות, כי משרד הביטחון יבקש השלמת תקציב ומשרד החקלאות יבקש וכל המשרדים האחרים, כי הנזק כלל משקי.

רם בלינקוב: אני חייב להשאיר רזרבות, לא לבזבז את כל התקציב השנתי, אחרת הם ייענשו בפועל, בפרקטיקה של החיים.

ראובן ריבלין: אבל הם במלחמה.

ראובן ריבלין: צריך לתת להם תחמושת.

יעקב ליצמן: אני חייב לתת לך עצה טובה.

יעקב ליצמן: בדבר אחד חבר הכנסת אביגדור יצחקי צודק, הממשלה הזאת תתן לזה כיסוי, אז אם חילקת את הכסף – חילקת.

יעקב ליצמן: תודה רבה אדוני.

יעקב ליצמן: היות וראש עיריית טבריה חייב לנסוע, בגלל שהיו אצלו נפילות טילים ואנשים נפגעו, ניתן לו ברשותכם את רשות הדיבור.

זוהר עובד: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה, עמיתיי ראשי הערים, בטבריה למרבה ההפתעה אנו סבורים שהבעיה לא נעוצה במשרד הפנים, לגמרי לא.

זוהר עובד: אנו סבורים שלרשויות שנקלעו לבעיות לפני המשבר ימשיכו להיות בעיות, והבעיות אולי אף יגדלו.

זוהר עובד: הבעיה שלנו זה קיום התושבים שלנו.

זוהר עובד: מה שמטריד אותי כראש עירייה, שממשלת ישראל מנסה לקבוע נוסחה אחידה לפיצוי.

זוהר עובד: לא הגיוני להציע לתת 180% פיצוי שכר מעסיק ועוסק לעיר כמו טבריה.

זוהר עובד: יש לי אלפי תושבים שמתפרנסים ממלונאות, ובחודשים יולי-אוגוסט-ספטמבר מתקבל 80% מפדיון בתי-המלון והעסקים הקטנים.

זוהר עובד: מה תעזור להם הפורמולה של 180% שכר?

זוהר עובד: אנחנו מבקשים להיכלל בישובי קו העימות, כמו קו העימות הקיים, על-פי הזכויות שנקבעו בחוקי מדינת ישראל.

זוהר עובד: אנחנו מבקשים גם התייחסות ספציפית נקודתית לכל ישוב וישוב, כי מה שצריכה כרמיאל חשוב מאוד ומה שצריכה טבריה גם חשוב מאוד, אבל יתכן שטבריה צריכה התייחסות שונה לבעיות מסוג אחר.

אביגדור יצחקי: למה 180%?

שי חרמש: זה 1/12 מהחלוקה השנתית, אך רוב ההכנסה של תושבי טבריה מגיעה בקיץ, בשיא העונה.

חיים אורון: זה לא פיצוי עסקים, זה שכר עבודה.

זוהר עובד: שכר העבודה הוא גם שכר המעסיקים.

זוהר עובד: אם בית-מלון, שאמור לשלם 100,000 שקל שכר עבודה בחודש, יקבל 180,000 שקלים, הכסף הזה לא יפתור את בעיית בית-המלון, כי הוא מאבד הכנסה בתקופת השיא והמערכת קורסת.

אביגדור יצחקי: גם השכר שהוא משלם נקבע על-פי עונת השיא.

זוהר עובד: תנו לי להעביר את המסר בצורה ברורה.

זוהר עובד: לא די לקבל החלטה, וכך אמרתי גם לראש הממשלה.

זוהר עובד: הכרונולוגיה של קבלת החלטה לא פחות חשובה מעצם קבלת ההחלטה.

זוהר עובד: אנחנו מאבדים את הציבור, את העורף.

זוהר עובד: אתם אומרים שאנחנו החזית.

זוהר עובד: אני שואל אתכם: האם יתכן שחיילי מדינת ישראל ילכו לקרב ולא יהיה להם אוכל, או שכר בסיסי לקיום?

זוהר עובד: אתם אומרים לחזית, שהיא למעשה העורף היום: את הקיום שלכם אנחנו שמים בצד, תילחמו, תישארו במקלטים, כן תאכלו-לא תאכלו – זה פחות חשוב.

זוהר עובד: אני מוצף במאות קריאות ביום מבעלי עסקים שבוכים ושואלים מה יהיה איתם.

זוהר עובד: הבנקים פודים את הצ'קים שהם נתנו חודשיים לפני כן, והם לא יכולים לעשות הפקדה (deposit) בבנק כי אין להם הכנסה.

זוהר עובד: עסק אחר עסק נכנס לפשיטת רגל (ל-chapter 11).

זוהר עובד: אנחנו לא מדברים כאן על שכר ברשויות המקומיות.

זוהר עובד: אדוני המנכ"ל, אני אומר לך כראש עירייה – אין לי בעיה אתך.

זוהר עובד: אתה תעזור לי מאוד בפונקציות שכבר עזרת, זה בסדר.

זוהר עובד: אני צריך עזרה של ממשלת ישראל כולה, התגייסות טוטלית מיידית.

זוהר עובד: לא בעוד שעה, עכשיו.

זוהר עובד: עכשיו צריכים לקבל החלטות ולעשות מעשה שייתן פתרון לתושבים שלנו, לא לרשויות.

זוהר עובד: ראש רשות מקומית שרוצה לפתור עכשיו את בעייתו, שהיתה עוד לפני המלחמה, ולהיות שנורר – אין לו זכות קיום, שיילך הביתה.

זוהר עובד: זה מה שאני רוצה להסביר כאן, זה הכעס והכאב שיש לנו.

זוהר עובד: אני פונה לוועדה ויודע שאתם מחליטים, יש לכם יכולת להשפיע במידה ניכרת.

זוהר עובד: לכן עזבתי את אנשי העיר שלי למשך 5 שעות.

זוהר עובד: כאשר שרת החוץ קראה לנו להתראיין בתקשורת הבין-לאומית לא הסכמתי לעזוב את טבריה ולנסוע לחיפה, אבל באתי לכאן כי אני יודע שאתם יכולים להשפיע.

זוהר עובד: אתם צריכים לבקש מן הממשלה עד מחר בבוקר, או אפילו היום, לקבל החלטה גורפת, ואחר-כך להקים ועדה שתתייחס לכל ישוב בנפרד, לפתור את הבעיות הפרטניות, כדי שיוכלו ראשי הרשויות לומר לתושבים: אל תדאגו, יש פתרון כלכלי, עכשיו תחזקו את החוסן האישי שלכם ותישארו במקומכם כשורדים.

זוהר עובד: כך נוכל לתת לצה"ל להמשיך להילחם הלאה, כך ניתן גיבוי לראש הממשלה ולממשלה וננצח בקרב הזה.

זוהר עובד: רוב ראשי הרשויות, אולי כולם, מודיעים על תמיכתם בראש הממשלה, בממשלת ישראל ובכנסת על ההחלטה האמיצה לזוז קדימה ולפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד.

זוהר עובד: תיירות זה זכות, זה בחירה, זה לא משהו שניתן לכפות על אנשים.

זוהר עובד: אם לא נוכל לספק ביטחון אישי לתיירים שמגיעים מכל העולם ומן הארץ לא תהיה לנו זכות קיום, העיר טבריה תתחיל להתפרק, צריך יהיה לסגור אותה וללכת הביתה.

זוהר עובד: 4 שנים אנחנו עובדים כמו חמורים לקדם את העיר, הובלנו אותה למציאות חדשה ועכשיו הכול התרסק.

זוהר עובד: אנחנו לא בכיינים, לא שנוררים, באנו לעבוד באמת מתוך חזון.

זוהר עובד: תודה רבה לכולם.

זוהר עובד: אני מתנצל, אבל אני צריך לעזוב.

מנחם אריאב: שלום לכולם.

מנחם אריאב: חיכינו כאן זמן רב בכוונה להשמיע את דברינו.

מנחם אריאב: אני רוצה להתחיל מפאזה אחרת, לא כמו חבריי, שאני תומך בכל מה שאמרו עד עכשיו, אבל נדמה לי שצריך לאחל הצלחה לצה"ל והצלחה לממשלה בימים של מאבקים קשים שיובילו אותנו לניצחון, כי כאן ביתנו.

מנחם אריאב: אני רוצה לציין עוד שלושה דברים בקיצור, ותחשבו מה שתרצו.

מנחם אריאב: לא היה עוד מקרה שראש הממשלה מתקשר לרשויות פעמיים-שלוש תוך שבועיים, וכך גם שר הפנים ושרים אחרים.

מנחם אריאב: יעיד מר עדי אלדר, יעידו כולם – יש קשר.

מנחם אריאב: באיזה מצב אנחנו נמצאים?

מנחם אריאב: הבעיה לא נעוצה רק בכסף, אלא גם בחיי היום-יום של מעוטי היכולת.

מנחם אריאב: אתן דוגמה.

מנחם אריאב: במפעל בנצרת עילית שמעסיק 600 עובדים, 400 אנשים לא באו לעבודה כי אין גני ילדים.

מנחם אריאב: למרות שאלוף פיקוד העורף – ונשבח אותו רבות – נתן הוראה כן לעבוד, אבל אם אין עובדים אין ייצור, אין ייצוא, אין משכורת, אין תשלומים והכול מתמוטט ברשות.

מנחם אריאב: אינני יודע באיזו דרך תוכלו לפתור את הבעיה.

מנחם אריאב: אולי לא יגבו עכשיו מס הכנסה, אולי לא יגבו עכשיו מסים מהמפעלים.

מנחם אריאב: צריך לאפשר להם לעבור את התקופה הקשה הזאת.

מנחם אריאב: אני פתחתי קייטנה, בניגוד לדעת כולם, באישור מפקד פיקוד העורף בלבד, כדי להעסיק ילדים במקלטים ולאפשר להורים לצאת לעבודה, אבל אין דבר דומה לכך בישובים אחרים.

מנחם אריאב: מר רמי בלינקוב, כמה זמן אתה כבר מנכ"ל משרד הפנים?

רם בלינקוב: חודש ושבוע.

מנחם אריאב: היו אנשים שלו בשטח.

מנחם אריאב: יחד עם זה, לא הכול נתון בידיו, למשל גביית המסים מהמפעלים לא נמצאת בידיו.

מנחם אריאב: כאן צריכה להיות הקשבה מעבר למה שוועדת הכספים או הממשלה יכולה לעשות.

מנחם אריאב: צריך להכריע.

מנחם אריאב: אנחנו לא יודעים עד מתי זה יימשך.

מנחם אריאב: עוד שבועיים אנשים לא יוכלו להיות יותר במקלט.

מנחם אריאב: אנחנו נעודד, נעשה, נוביל את הציבור, אבל אתם צריכים לעזור לנו, לא רק בלחם למי שזקוק, אלא להוביל את הארץ הזאת שתתחשב באלה שנמצאים בשטח.

22811: כבוד היושב-ראש, חברי ועדת הכספים, אנשי הרשויות, אנשי ההסתדרות, שלום לכולם.

22811: אני ראש עיריית אל שאגור.

22811: אל שאגור היא איחוד של שלושה כפרים: דיר אל אסד, בענה ומג'ד אל כרום, בדיוק כמו עיר הכרמל – המרחק בינינו כ-300 מטר, לא יותר.

22811: מטח הקטיושות הראשון נחת עלינו לפני כמה ימים.

22811: ביום חמישי נפלו אצלנו 10 קטיושות בפגיעה ישירה על בתים, ומאז יום-יום יש נפילת קטיושות בשטחים פתוחים, כולל היום.

22811: כשהקטיושות נפלו לא הבדילו בין כרמיאל ובין אל שאגור ולא הבדילו בין אזרח לאזרח.

22811: בממשלה צריכים להבין שהגיע הזמן לשנות את היחס כלפי המגזר הערבי בכלל, ואלינו במיוחד.

22811: המצב שלנו באל שאגור שונה מכולם.

22811: קודם כול זה איחוד כפרים, וזה בעייתי.

22811: דבר שני, ירשתי עיר ללא אזור תעשייה, ללא אזור מסחר, ללא מגרשי ספורט, עם מחסור של 60 כיתות לימוד, עם 20 כיתות מאזבסט, חומר מסרטן, כיתות במבנים יבילים וחדרים שכורים, בעיות בתשתיות הביוב והמים.

22811: במשך שנתיים לא הצלחתי לעשות כלום כי לא היו תקציבי פיתוח, התקציבים היו מוקפאים.

22811: הבעיה העיקרית אצלנו היא הגירעון שירשתי, ועל כך שלחתי לאדוני היושב-ראש מכתב לפני חודש.

22811: בתקופה שאני מכהן כראש הרשות, בשונה מקודמיי, אני מאוזן בשוטף ומשלם משכורות.

22811: את המשכורת האחרונה שילמתי רק אתמול ואני מודה למר רמי בלינקוב על העזרה של משרד הפנים, שאיפשר לנו לשלם את המשכורת האחרונה, וגם בשוטף אני מסתדר.

22811: אבל מה זה השוטף?

22811: מים, פינוי אשפה, משכורות לעובדים.

22811: זה כל מה שאני עושה.

22811: דברים אחרים אני לא יכול לעשות בעיר.

ראובן ריבלין: כמה אתה חייב היום?

22811: כלום.

22811: בשוטף אני מאוזן.

22811: ירשתי גירעונות של 100 מיליון שקל, מתוכם 50 מיליון שקל חובות למדינה, 30 מיליון שקל חוב לקרנות, קרוב ל-15 מיליון שקל חוב למס הכנסה וכ-5 מיליון שקל חוב לביטוח הלאומי.

22811: כל זה ירושה.

22811: נעשתה תוכנית לפתרון בעיית הגירעון.

22811: בחודש יוני 2004 חתמתי עם משרד הפנים על תוכנית הבראה והתחלנו ליישם אותה.

22811: היות וכל הגירעון בא ממג'ד אל כרום, אחרי 6 חודשים, ב-10 בינואר 2005 החליט המנכ"ל הקודם מר גדעון ברלב על הסדר נושים.

22811: רוצים לעשות הסדר נושים דרך בית-המשפט.

22811: חתמו על תוכנית הבראה אולם לצערי הרב מאז עברו שנה ו-8 חודשים וכל פעם אומרים שהעניין יגיע לטיפול בשבוע הבא.

22811: עד היום לא הגישו את התיק לבית-המשפט ולא פתרו את בעיית הגירעון.

22811: אני פונה לוועדת הכספים ולמנכ"ל משרד הפנים בבקשה לעזור לנו לפתור את בעיית הגירעון.

22811: אין לי טענות למנכ"ל שמכהן בתפקידו בסך הכול חודש ימים.

22811: אני לא רוצה לחזור ולפרט את הבעיות שיש לנו, מר עדי אלדר דיבר עליהן וייצג גם אותנו.

22811: הבעיה שלי, ואני מבקש התערבות ועדת הכספים, היא הגירעון שירשתי.

22811: הבעיה לא רק במשרד הפנים, אלא במשרד האוצר.

22811: פקיד אחד במשרד האוצר הכתיב כל הזמן מה שרצה לאנשים בכירים במשרד הפנים, זאת הבעיה שלנו.

יעקב ליצמן: הבעיה היא לא של פקיד מסוים.

22811: אנחנו נופלים בין הכיסאות, בין משרד הפנים ומשרד האוצר, ובמשרד האוצר אני נופל בין אגף התקציבים לאגף החשב הכללי, ולכל אחד יש מדיניות שונה.

22811: זאת הבעיה שלנו.

22811: תודה לכם.

22811: אני מברך מאוד על המפגש.

שולמית כהן: אני יושבת-ראש ההסתדרות במרחב כרמיאל, הכולל את כרמיאל, משגב וכפרים בסביבה.

שולמית כהן: אני רוצה לדבר על שלושה נושאים, בקיצור.

שולמית כהן: דבר ראשון, שמענו בפעם הקודמת, כאשר הכריזו על אזורי קו עימות, שכרמיאל לא נכללת בהם.

קריאה: מי החליט?

שולמית כהן: מפקד פיקוד העורף לא המליץ עלינו, והיינו צריכים לרוץ לשר הביטחון ולכל העולם ולהתחנן.

שולמית כהן: לא יתכן דבר כזה.

שולמית כהן: אני אומרת לכם שנשלח את התושבים לבקר בבתים שלכם.

שולמית כהן: לא יתכן.

שולמית כהן: גם כרמיאל וגם הכפרים חייבים להיות בתוך העסק.

שולמית כהן: דבר שני, כבוד יושב-ראש הוועדה, אמרת שלא הבאת צ'קים ואתה לא משלם, אבל אני יודעת שכאשר מדובר על צרכים אחרים ואתה רוצה לעצור, אתה יודע לעצור העברת כספים ועל-ידי כך לחייב להפשיר כספים אחרים.

שולמית כהן: אולי תשתמש בפטנט הזה גם הפעם ותקבלו החלטה שהעובדים האומללים בכל האזור הזה, שמחויבים לבוא בעבודה גם במפעלים שאין בהם הגנה או מקלטים, שבאים לעבודה בפחד, לפחות שנפשם תהיה רגועה ששכרם מובטח, גם אם נשארו יומיים בבית ולא באו לעבודה.

שולמית כהן: זה שהמעסיק לא יפטר אותם – דבר גדול.

שולמית כהן: אני לא צריכה לספר לכם איך מעסיק יכול לפטר עובד, וזה לא יהיה קשור בדיוק למלחמה.

שולמית כהן: זה לא פותר לנו את הבעיה.

שולמית כהן: מספיק כבר להתעלל, ו"מחר נחליט" ו"מחרתיים נחליט" ו"שלשום נחליט".

שולמית כהן: צריך לפחות להרגיע את האנשים, להגיד בבירור שהשכר ישולם.

שולמית כהן: את הנוסחה תביאו אחר-כך.

שולמית כהן: ודבר אחרון, מר סאלח סעד ידבר על עובדי הרשויות הערביות, אבל אני רוצה להגיד לאדוני היושב-ראש ולחברי הוועדה, שערורייה מה שקורה בגליל.

שולמית כהן: לאנשים אין אוכל, בכפרים הערביים לא משלמים משכורת כבר 6-7 חודשים.

שולמית כהן: אדוני המנכ"ל, נתת משכורת אחת.

שולמית כהן: אתה יודע לאן זה הלך?

שולמית כהן: לכסות את המינוס בבנק.

שולמית כהן: העובדים לא מקבלים גרוש מזה.

שולמית כהן: תחשבו על פתרון.

דניאל חדד: נתבקשתי על-ידי היושב-ראש לתת כאן סקירה של מספר דקות.

דניאל חדד: אני באמת רץ בין מקום אחד לשני.

דניאל חדד: יש כאן אנשים שפגשו אותי פעמים רבות במהלך 14 הימים האחרונים.

דניאל חדד: אתן סקירה קצרה על מה שקורה כרגע במרחב הגליל, הפרוס מעכו במערב, נהריה וראש הנקרה, ועד רמת הגולן, כולל.

דניאל חדד: השכנים שלנו בדרום הם מרחב החוף שכולל את חיפה והקריות, ובמזרח מרחב העמקים שכולל את נצרת, עפולה ומגדל העמק.

דניאל חדד: ב-14 הימים האחרונים ספגנו כ-1,300 קטיושות, כאשר עיקר הנפילות במרחב הגליל – מעכו-נהריה ועד רמת הגולן, כולל.

דניאל חדד: הערים שספגו הרבה מטחים הן נהריה, מעלות, כרמיאל – שספגה הרבה וזה חדש עבורה, פעם ראשונה שהיא סופגת כמות כזאת של קטיושות – צפת, כל אזור חצור הגלילית, קריית שמונה שחטפה הרבה, ומעט מאוד רמת הגולן.

דניאל חדד: כאשר מסתכלים על הפריסה מבינים שבעצם כל מרחב הגליל מופצץ.

מזל אלקלעי: שכחת להזכיר את מרום הגליל.

דניאל חדד: אני כולל את מרום הגליל בתוך צפת.

דניאל חדד: אם פגעתי כאן במישהו, אני יכול לציין עוד כמה מועצות: מרום הגליל, מג'ד אל כרום.

דניאל חדד: אבל אני מדבר ברמה של תחנות, כמי שאחראי על תחנות.

דניאל חדד: היום אני עובד מול שתי אוגדות צבאיות ומול פיקוד העורף, כאשר האוגדה הצבאית 91 שמסתכלת לחזית ועובדת מול החזית אמורה לתת שירות 10 קילומטרים פנימה אל תוך הארץ, למי שמכיר את הטריטוריה ואת העבודה על קו הגבול, גם בנהריה ובקריית שמונה; פיקוד העורף אחראי דרומה מהקו הזה; וברמת הגולן אחראית אוגדה נוספת.

דניאל חדד: שלושת הגופים הללו אמורים לעבוד ביחד ולסנכרן את כל הפעילות.

דניאל חדד: ב-14 הימים הללו אני יכול רק לשבח את כל היחידות שאנחנו עובדים מולן, פשוט יוצא מגדר הרגיל.

דניאל חדד: נעשית עבודה בשיתוף פעולה מלא.

דניאל חדד: לא עולה כאן בכלל שאלה של כבוד.

דניאל חדד: כל אחד נותן את היתרון היחסי שלו ועושה את המרב.

דניאל חדד: אם היום החלטנו שאנו אחראים על פיקוד העורף אז פיקוד העורף מבין שאני כמפקד משטרה אחראי על פיקוד העורף ויודע לתת את התשובות.

דניאל חדד: אנחנו כמשטרה מגויסים היום כמו צו 8.

דניאל חדד: בסך הכול אנחנו עובדים סביב השעון.

דניאל חדד: השוטרים כאן עובדים עם מוטיבציה אדירה.

דניאל חדד: תסתכלו על השוטרים בעיניים, ויושבים כאן ראשי רשויות שיעידו – השוטרים לא רוצים ללכת הביתה, פשוט עובדים כל הזמן.

דניאל חדד: יש שוטרים שהמשפחות שלהם נמצאות כאן ודי קשה לפעול כשמשפחתך נמצאת באזור מופגז, אז הם הצליחו להעביר את המשפחות קצת דרומה כדי להיות בראש שקט יותר.

דניאל חדד: הם לא מוכנים ללכת הביתה, פשוט כך, אומרים שהם נשארים לעבוד.

דניאל חדד: אנחנו מפעילים כמעט 1,000 שוטרים ביממה במרחב הזה.

דניאל חדד: אנחנו מקבלים תגבור מכל הארץ, וזה יפה מאוד, אנו שמחים על כך.

דניאל חדד: אנחנו מקבלים תמיכה מכל מי שאנו רוצים.

דניאל חדד: זורמות לכאן שיחות טלפון רבות בהצעות סיוע וזה מחמם את הלב.

יעקב ליצמן: האם קיימת בעיית ביזה?

דניאל חדד: אגיע לזה עוד רגע.

דניאל חדד: פשוט מחמם את הלב לראות את זה.

דניאל חדד: עם כל הגופים האחרים – מגן דוד אדום, כיבוי אש, הרשויות המקומיות – העבודה מצוינת.

דניאל חדד: אנחנו עובדים איתם ביחד.

דניאל חדד: אני מכיר זמנים אחרים, שהיו התנגחויות, וכן ולא.

דניאל חדד: היום אין דבר כזה.

מגלי והבה: בחלק מהמקומות המשטרה מגיעה עוד לפני הקטיושה, עד כדי כך.

דניאל חדד: נכון, יש מקומות שאנחנו מקבלים התרעות ומסתובבים בשטח.

דניאל חדד: אתאר לכם כיצד המשטרה פרוסה היום.

דניאל חדד: אנחנו מגיעים לכל מקום תוך דקה-שתיים.

דניאל חדד: כשמבינים את זה אומרים: יאללה, לאן הגענו?

דניאל חדד: תוך דקה מגיעים לאירוע.

דניאל חדד: אם לתחנת נהריה יש 3 ניידות בשגרה, היום עובדות שם 17-18 ניידות עשרים וארבע שעות ביממה.

דניאל חדד: המטרה שהגדרנו לעצמנו – הצלת חיים ומזעור הנזק, ולכן אנחנו מגיעים מהר.

דניאל חדד: שאלת על ביזה – אנחנו לא מכירים את המושג הזה ולא יודעים שיש דבר כזה.

דניאל חדד: חד-משמעית אין ביזה.

דניאל חדד: אם יש התפרצויות, זה כמו בימים רגילים, גנבים נכנסים לבתים וגונבים.

דניאל חדד: ביזה על-פי הגדרתי היא פריצה למקומות שנפגעו מקטיושות, כניסה לאותם בתים וגניבה מהם.

דניאל חדד: אין דבר כזה.

דניאל חדד: הרשויות מייד, תוך 5 דקות, שמות שומר על-יד הבית ואין ביזה.

דניאל חדד: יש התפרצויות, עדיין אנחנו מכירים כאלה.

דניאל חדד: לשמחתנו, בגלל שהקהל לא מסתובב אנחנו תופסים אותם.

דניאל חדד: השבוע הצלחנו לתפוס מה שלא תפסנו כבר חודשים, הרבה מאוד פורצים לדירות נתפסו.

דניאל חדד: המשפט האחרון שאני רוצה לומר, יש כאן משטרה חזקה מאוד, יש כאן רשויות מקומיות חזקות, יש כאן אזרחים חזקים וממושמעים.

דניאל חדד: אני לא יודע כיצד זה במקומות אחרים, במרחב שלי האזרחים מאוד-מאוד ממושמעים.

דניאל חדד: אומרים לאזרחים להיכנס למקלטים או לחדרים ממוגנים, הם נכנסים.

דניאל חדד: פותחים להם חלונות זמניים בין 8-10 בבוקר, ב-8 יוצאים וב-10 חוזרים.

דניאל חדד: כולם מבינים את האווירה, כולם מבינים את הסיכון.

דניאל חדד: גם בתקשורת אני משבח את האוכלוסייה, שצריך להצדיע לה.

דניאל חדד: צריך להצדיע לאוכלוסייה, להצדיע לשוטרים, להצדיע ללוחמים שנמצאים כאן, להצדיע לראשי הרשויות, שאני פוגש אותם בכל מקום למרות שהם מסתובבים בלי קסדה ושכפ"ץ ואני מאוד כועס עליהם.

קריאה: אין לנו.

דניאל חדד: כמעט עצרתי היום את מר עדי אלדר שהסתובב במקום נפילת קטיושה בלי שכפ"ץ וקסדה.

דניאל חדד: אמרתי לו: קח את שלי, רק תלך ממוגן, כי אתה אישיות שמייצגת את הציבור.

דניאל חדד: לאזרח רגיל מותר להיכנס פנימה ולנו לא, אנחנו צריכים להיות בחוץ.

דניאל חדד: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות למי ששותף לפעילות הזאת – עיני כולנו נשואות צפונה, ושם שיגמרו ויעשו את הפעולה כמו שצריך.

דניאל חדד: אנחנו נותנים להם גב כאן כמשטרה וכאוכלוסייה, שיעשו את מה שצריך בצורה הכי טובה שאפשר.

דניאל חדד: אני רוצה להודות לכם.

דניאל חדד: אני חייב לרוץ למקומות אחרים.

חוסיין אל הייב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, אני יושב-ראש המועצה המקומית טובא-זנגריה.

חוסיין אל הייב: היום נפלו אצלנו 3-4 קטיושות, אבל לשמחתנו בשדות.

חוסיין אל הייב: אני רוצה מאוד להגיד לכם דבר מה: כאשר שלחו צווי 8 לאנשי חצור וראש פנה לא פסחו על טובא-זנגריה, הגיעו 60 צווי 8 לאנשים שלנו במילואים שנלחמים שם.

חוסיין אל הייב: הייתי מצפה שהוועדה תסייר גם בטובא-זנגריה.

חוסיין אל הייב: אדוני המנכ"ל, אמר מר עדי אלדר שבכרמיאל מדי בוקר הוא מארח את מנהלי המחלקות.

חוסיין אל הייב: האמן לי, אצלי ברשות ניתקו חשמל וטלפונים בשל החובות וכבר 7 חודשים לא שילמנו משכורות.

חוסיין אל הייב: הגיע הזמן להתחשב ברשויות מקומיות במעמד סוציו-אקונומי 1, עם אבטלה של 50 אחוז על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

חוסיין אל הייב: אין אצלנו אזורי תעשייה, אין תיירות, אין מסעדות, אין דבר פרט לבתי המגורים שלנו.

חוסיין אל הייב: 16 חללים מטובא-זנגריה נפלו במלחמות ישראל.

חוסיין אל הייב: האם זה קריטריון לקבלת סיוע?

חוסיין אל הייב: כבר 7 חודשים העובדים לא קיבלו משכורות.

חוסיין אל הייב: אנא הואילו בטובכם, כדי שיהיה לנו אמון עם העובדים, כדי שייצאו לסייע בבתי התושבים, תנו להם משכורות.

חוסיין אל הייב: קודם לחם, ורק אחר-כך עוגות.

חוסיין אל הייב: תודה רבה.

חוסיין אל הייב: בזה אסיים.

30554: שלום לכולכם.

30554: אני מנהל חטיבת עובדי הרשויות המקומיות בהסתדרות.

30554: אנחנו תושבי הצפון נמצאים כבר 15 ימים במלחמה.

30554: אני גר בבית-ג'אן ועובד בתל-אביב, ומעדיף להיות בתל-אביב בימים אלה, עד כדי כך.

30554: אני לא רוצה להאשים כעת אף אחד.

30554: אני מצטט את מה שאמר חבר הכנסת אביגדור יצחקי: אנו היום במלחמה, ובמלחמה צריך להזרים כסף.

30554: לפני מספר שבועות קיימנו ישיבה עם מנכ"ל משרד הפנים הנוכחי ועם שר הפנים.

30554: העובדים ברשויות המקומיות צריכים 800 מיליון שקל עבור חובות שכר.

30554: עשרות מועצות מקומיות לא משלמות שכר כבר 7-8 חודשים.

30554: תשאלו את כל ראשי המועצות המקומיות היושבים כאן מה חוב השכר שלהם לעובדיהם, שלא נדבר על הקרנות והקופות.

30554: אדוני היושב-ראש, 800 מיליון שקל נדרשים, זה חוב המדינה לעובדי הרשויות המקומיות.

30554: אם ישלמו 800 מיליון שקל נכסה את כל הגירעונות וכל החובות לעובדי הרשויות.

אביגדור יצחקי: 800 מיליון שקל לא מכסים את כל הגירעון.

30554: אני לא טועה בנתונים.

30554: אולי אין לנו כל הנתונים, אבל על-פי הבדיקה שלנו בהסתדרות עולה כי הצטברו חובות של 800 מיליון שקל לתשלום שכר העובדים, הקרנות והקופות.

30554: תארו לעצמכם עובד רשות מקומית שמפריש לטובת קרן ההשתלמות שלו ואחרי 6 שנים המועצה לא משלמת את חלקו או את החלק שלה, כלומר לא מפרישה לקרן לא את חוב העובד ולא את החוב שלה.

30554: איך העובד הזה יילך לבנק?

30554: כיצד יחתן את הבן שלו?

30554: מי ייתן לו כסף להרחבת דירתו?

30554: הרי עובד ברשות מקומית ממתין 6 שנים עד שהכסף בקרן ההשתלמות יופשר ויוכל להרחיב דירתו או לחתן את הבן שלו.

30554: אלפי עובדים נמצאים באותו מצב.

30554: אני קורא לוועדת הכספים לפחות בתקופת המלחמה לתת שכר לעובדים הללו, הנמצאים יום-יום תחת האיום הקטלני של חיזבאללה, עומדים תחת התקפת טילים בכרמיאל ובדיר אל אסד וביסוד המעלה ובבית-ג'אן ובירכא ובמג'ד אל כרום ובג'וליס ונאלצים יום-יום לתת שירותים לתושבים.

30554: לפחות בתקופה הזאת, אדוני מנכ"ל משרד הפנים, צריך לתת פתרון – שיהיה מהרזרבה, שלא יועברו רק 50 מיליון שקל, הרי יש הרבה רזרבות.

30554: אחרי כן נפתור את הבעיה, אבל קודם כול לתת מהרזרבה של שר הפנים לתשלום שכר העובדים, שיוכלו לבוא הבית עם לחם ויוכלו גם לתת שירותים לתושבים.

קובי מלכה: אני רמ"ח תקציבים בפיקוד העורף.

קובי מלכה: בהמשך לבקשה של יושב-ראש הוועדה בדיון הקודם לסייע לרשויות, דיברתי עם אלוף פיקוד העורף והוא אמר שנוכל לעזור לארגונים שמטפלים, וכבר התחלנו בכך בעיר נהריה.

קובי מלכה: אנחנו מתגברים את העיר עם חיילים ומפקד בדרגת סגן אלוף מתוך הכוחות הסדירים שלנו, שאינם רבים.

קובי מלכה: אני אעביר את המסר הזה גם לגבי העיר צפת.

קובי מלכה: מזגנים – ביחד עם הסוכנות וצוות של פיקוד העורף התקינו אתמול כ-90 מזגנים במקלטים והיום התקינו עוד כ-200 מזגנים.

קובי מלכה: ירכשו כנראה גם טלוויזיות וגם הן יחולקו על-ידי הסוכנות.

קובי מלכה: דיברו כאן על שיתוף הפעולה.

קובי מלכה: במשך השנה וחצי האחרונות התאמנו, התארגנו, דיברנו, ישבנו וזה מוכיח עצמו עכשיו, רואים את ההרגשה של הגופים – השילוב מסודר, אין בעיות.

קובי מלכה: פתחנו את הימ"חים שלנו עקב מחסור בציוד של כיבוי האש ושל מגן דוד אדום.

קובי מלכה: נתנו להם כל שיכולנו בציוד מיגון ובציוד ייעודי כדי שיוכלו להיערך לקראת הצפוי.

קובי מלכה: קיבלנו תקציב מיוחד שאנחנו מקצים להשלמת צופרים בישובים ולטיפול במקלטים אד-הוק.

יעקב ליצמן: עד לאן מכסים הצופרים?

קובי מלכה: בכל הארץ יש צופרים.

קובי מלכה: היכן שיש פערים – קיבלנו עכשיו תקציב מיוחד להשלמה.

30554: אני קיבלתי צופר אחד אתמול.

יעקב ליצמן: האם מישהו מראשי הרשויות כאן יכול לקום ולהגיד שאין לו צופר?

קריאה: אצלנו אין צופר.

יעקב ליצמן: אנחנו פונים אליך להשלים את התקנת הצופרים בכל הישובים.

יעקב ליצמן: קודם כול במקומות שאין בהם כלל צופרים.

קובי מלכה: התקציב שקיבלנו מהאוצר יספיק ל-164 צופרים.

קובי מלכה: ברשימות כלולים הכפרים שלכם, הישובים שלכם בכל המגזרים.

קובי מלכה: הפער בערים קטן, עיקר הפער במגזר הכפרי ואנחנו נשלים אותו מקו חדרה צפונה.

יעקב ליצמן: קודם כול תגמור איתם.

קובי מלכה: הם כלולים ברשימות.

יעקב ליצמן: אני מבקש שתתחיל איתם.

קובי מלכה: הצוותים שלנו מסתובבים בצפת, בחצור, ברשויות החלשות ומנסים לעזור בטיפול במקלטים, להביא אותם לכשירות, כפי שמתאפשר במצב הנוכחי.

ראובן ריבלין: נתתם הנחיה לאנשים באזורים מסוימים להישאר במקום ממוגן, לעומת זה נתתם הנחיה אחרת שאנשים שעובדים במפעלים שיש להם אזורים ממוגנים יגיעו לעבודה.

ראובן ריבלין: מה עם אדם שגר באזור בו חייבים להיות במקלט כל הזמן, שצריך לנסוע 50 קילומטרים כדי להגיע למקום עבודתו?

ראובן ריבלין: האם הוא צריך להגיע לעבודה או לא?

קובי מלכה: אין לי תשובה כרגע.

ראובן ריבלין: זאת שאלה ראשונה.

ראובן ריבלין: שאלה שנייה, נתתם הוראה לא להשאיר קטינים ללא אנשים מבוגרים על-ידם במקום בו לא נמצאים כל הזמן במקלט.

ראובן ריבלין: מה דין האנשים שאתם אומרים שצריכים ללכת לעבודה?

ראובן ריבלין: איפה הם נופלים על-פי ההנחיה שלכם?

ראובן ריבלין: אתם היום הגוף הקובע את התנהלות האזרחים בישובים שעלולים להיות בהם נפילות טילים.

קובי מלכה: אבדוק את זה.

יעקב ליצמן: ביום שני נמשיך את הדיון ואני מזמין אותך.

יעקב ליצמן: אנחנו מבקשים לקבל תשובה עד אז.

קובי מלכה: ביום שני אביא הבהרה על ההנחיות.

ראובן ריבלין: מר עדי אלדר, אצלך יש מפעלים שעובדים?

עדי אלדר: אצלנו כל אזור התעשייה עובד.

קריאה: אבל באזור התעשייה אין צופרים.

עדי אלדר: לא היו צופרים, אך הותקנו השבוע.

רפיק סלאמה: אני ראש מועצת ירכא.

רפיק סלאמה: קודם כול, אני מברך על המפגש שלנו, פעם שנייה מזה שבועיים.

רפיק סלאמה: בפגישה הקודמת ביקשתי מהוועדה לסייר בירכא.

רפיק סלאמה: אני מבקש, אם יש לכם זמן, שתעברו שם, תראו שירכא לא מביישת אף מחנה פליטים.

רפיק סלאמה: בשנות התשעים ירכא היתה באשכול סוציו-אקונומי 5 וכעת ירדה לאשכול 3 והיא בדרך לרדת לאשכול 2.

רפיק סלאמה: יש שם מפעלים סגורים.

רפיק סלאמה: באזור התעשייה היתה תעשייה פרימיטיבית בזמנו, של תפירה וכדומה, אך הכול העבירו.

רפיק סלאמה: אין לי מה לגבות באזור התעשייה.

רפיק סלאמה: יש לי אזור מסחר בעיר ואני בונה עליו, אולם מזה שבועיים אין שום הכנסות באזור המסחרי.

רפיק סלאמה: נבחרתי לראשות מועצת ירכא לפני כ-20 חודשים.

רפיק סלאמה: שילמתי 26 משכורות ואני חייב עוד 9 משכורות.

רפיק סלאמה: אני לא יודע איך לצאת מהמצב הזה.

רפיק סלאמה: אני לא מדבר על נפילת קטיושות.

רפיק סלאמה: אנחנו מחזקים את העורף.

רפיק סלאמה: אנחנו לא בוכים בגלל הנפילות וממשיכים לעבוד.

רפיק סלאמה: אבל המאבק שלי, לפני חודש כל עובדי הרשות יצאו לשביתה, ועדיין נמצאים בשביתה, ואז בצו בית-משפט הותר לי להעסיק צוות חירום כדי שנוכל לתפקד.

רפיק סלאמה: כל העובדים מוכנים לחזור לעבודה, אבל עדיין לא קיבלו שכרם.

רפיק סלאמה: חלק מהם הלכו לעבוד בנגב.

רפיק סלאמה: מ-300 עובדים ירדתי ל-170 עובדים, חתמתי על תוכנית הבראה רצחנית שכפו עליי כבר 3 מנכ"לים.

רפיק סלאמה: לוקח לכל מנכ"ל חדש זמן ללמוד את הבעיה שלנו, ועד שהוא גומר ללמוד הוא מתחלף ובא אחר במקומו.

רפיק סלאמה: אני מבקש שמנכ"ל משרד הפנים יכניס אותנו לטיפול נקודתי.

רפיק סלאמה: כפי שאמר חבר הכנסת אביגדור יצחקי, אנחנו גם כן מפקדים ויש לנו חיילים, ואנחנו רוצים לעשות סדר, בשיתוף עם משרד הפנים, לפתור את הבלגן שהיה לפני כן, אבל אתם לא מספקים לנו תחמושת.

רפיק סלאמה: אנחנו לא יכולים לעשות סדר, לא יכולים להילחם בלי תחמושת.

רפיק סלאמה: חברות בנייה עוזבות אותי כי אני לא יכול לשלם להן.

רפיק סלאמה: מאז שנכנסתי לתפקידי ועד היום לא ראיתי אף מענק איזון, לא נכנס כסף לחשבון, לא השתמשתי באף מענק איזון, הכול מעוקל.

רפיק סלאמה: יש לנו גירעון של 56 מיליון שקל.

רפיק סלאמה: 9 חודשים עובדים לא קיבלו משכורת.

רם בלינקוב: הוא אמר:

רם בלינקוב: אל תעבירו לי כסף כדי שלא יעקלו לי.

יעקב ליצמן: הוא ציין את זה בוועדה.

קריאה: אפשר לשלם את שכר העובדים דרך חשבון עוקף, כפי שעשיתם בעבר, תקנה 31.

יעקב ליצמן: אנחנו בוכים על מה שעשינו אז, טעות גדולה.

קריאה: צריך לעשות טיפול שורש.

רפיק סלאמה: האשפה לא מפונה כבר חודש ימים.

רפיק סלאמה: יש לי חובות שאני לא יכול לצאת מהם ומזל שבמצב החירום לא מנתקים מים.

רפיק סלאמה: היו אצלנו הרבה ניתוקי מים.

רפיק סלאמה: אני מצליח איכשהו לגבות ארנונה מתושבים במעמד סוציו-אקונומי 3 אך כפי שאמרתי אני לא יכול להשתמש במענק האיזון כי הכול מעוקל.

רפיק סלאמה: אני מבקש לקבל טיפול נקודתי כדי שנוכל לעמוד על הרגליים.

רפיק סלאמה: אני רוצה לעשות את העבודה, אני בולדוזר, אבל אתם לא מספקים לי תחמושת, זאת הבעיה.

עבד אלחלים אברהים: ערב טוב לכולם, אני ראש המועצה המקומית כפר מנדא.

עבד אלחלים אברהים: כפר מנדא מונה 15-16 אלף תושבים באשכול סוציו-אקונומי 1, ממש בתחתית.

עבד אלחלים אברהים: הרוב עובדים בחקלאות ובבניין.

עבד אלחלים אברהים: היום בצפון כולו, ברמת הגולן ובגליל, לא מאפשרים להם לנסוע לעבוד בחקלאות.

עבד אלחלים אברהים: בימים כתיקונם רבים מתושבי כפר מנדא יוצאים בבוקר לעבוד בעבודות בנייה בחיפה, בקריות ובישובי הגליל.

עבד אלחלים אברהים: מזה שבועיים פיקוד העורף נתן הנחיה לא לאפשר עבודות כאלה ומאז 10% מתושבי הכפר לא יוצאים לעבודה.

עבד אלחלים אברהים: פרט לכך, בדרך כלל שיעור האבטלה בכפר מנדא עומד על 24%.

עבד אלחלים אברהים: ההכנסה לנפש היא 840 שקל, במקום 1,840 שקל הממוצע הארצי.

עבד אלחלים אברהים: אדוני המנכ"ל, בשנת 2002 מענק האיזון של כפר מנדא היה 23 מיליון שקל.

עבד אלחלים אברהים: בשנת 2004 מענק האיזון שלנו היה 11 מיליון שקל.

עבד אלחלים אברהים: כאשר נכנסתי לרשות – זאת השנה השלישית שלי – קיבלתי גירעון של 70 מיליון שקל.

עבד אלחלים אברהים: במשך 3 שנים לא שילמו למס הכנסה, לביטוח הלאומי ולכל הקרנות.

עבד אלחלים אברהים: היום אני בפיגור של שנה אחת בתשלומים לכל הקרנות ולביטוח הלאומי.

עבד אלחלים אברהים: סגרתי פער של שנתיים, אבל אני לא מצליח לעמוד בכל הלחץ ולשלם את כל המשכורות.

עבד אלחלים אברהים: ממיליון השקלים שהעברת לי כרזרבה השבוע, 400,000 שקל הופקדו ל---.

עבד אלחלים אברהים: את שאר 600,000 השקלים, למרות האיום שלך, אני מחזיק עדיין ביד.

עבד אלחלים אברהים: אני לא יודע האם לשלם לעובדים, כדי שיהיה להם משהו לאכול, או למס הכנסה ולביטוח הלאומי.

עבד אלחלים אברהים: אני לא יודע מה לעשות והכסף בינתיים עומד בצד.

עבד אלחלים אברהים: קיבלתי את הכסף בקושי, לאחר שישבתי יומיים במשרד האוצר.

עבד אלחלים אברהים: תודה רבה.

עמר מטר: שלום לכולם, אני ראש המועצה המקומית נחף.

עמר מטר: רבים דיברו לפניי.

עמר מטר: ידוע שב-3 השנים האחרונות אין תקציבי פיתוח ויש גם שחיקה בתקציבי האיזון.

עמר מטר: זה הגורם העיקרי לאבטלה במגזר הערבי.

עמר מטר: היום אנחנו במצב מלחמה.

עמר מטר: ל-90% מן הרשויות ואין ולו רכב לנייד עובדים, אין לנו ציוד, גם לא טרקטורים.

עמר מטר: אם חס וחלילה יקרה דבר מה אין לנו שום כלים ולא נוכל לעשות שום דבר.

עמר מטר: אנחנו סתם כמו תמונה.

עמר מטר: צריך לבוא לקראת התושבים.

עמר מטר: אנחנו עומדים במצב קשה מאוד מבחינה כלכלית, כפי שאמר חברי.

עמר מטר: האנשים לא יוצאים לעבודה, חלק גדול מהם לא מקבל משכורות ולחלק מן האנשים אין אף אגורה.

עמר מטר: במצב כזה אנחנו צריכים לעמוד מול התושבים והם צריכים להיות ממושמעים.

עמר מטר: איך נוכל לעשות את זה?

עמר מטר: אני יכול לתת דוגמה אחת.

עמר מטר: ידידי מר עדי אלדר יודע, בפרוץ האינתיפדה של שנת 2000 גייסתי 60 מתנדבים.

עמר מטר: אז המצב בנחף היה טוב יותר.

עמר מטר: במשך חודש ימים שמרתי בכל היציאות מהישוב נחף, לראות מי נכנס ומי יוצא.

עמר מטר: חבר הכנסת גדעון עזרא העביר עליי ביקורת, שאנחנו שמרנו על אזור התעשייה הכרמל שלא יכנסו ויגנבו.

עמר מטר: במצב כל-כך חמור אם לא יהיה טיפול מסיבי ואינטנסיבי, כפי שצריך, רבותי תדעו שהמון בחורים מהישובים הערבים ייצאו לסביבה לפרוץ ולגנוב כדי להביא פת לחם הביתה.

עמר מטר: אני מתריע בפניכם.

עמר מטר: אנחנו לא מדברים על המשכורת אלא על דבר כללי.

עמר מטר: אנחנו מתריעים.

עמר מטר: אנחנו לא רוצים להיות פורעי חוק או חס וחלילה מחבלים.

עמר מטר: עליכם לקחת את זה בחשבון ולהתייחס לכל ישוב ערבי באופן זהה לכל ישוב יהודי.

עמר מטר: מר רמי בלינקוב, אני לא מסכים לקריטריון שקבעתם, שיינתן תקציב גדול יותר לישוב בו נופלות יותר קטיושות.

עמר מטר: לא נחכה עד שייפלו קטיושות ואחר-כך נתחיל לחשב מה התקציב המועבר לרשות.

נדים עמאר: אני ראש מועצת ג'וליס.

נדים עמאר: אני לא רוצה לדבר על הבעיות של ג'וליס.

נדים עמאר: עד עכשיו, למרות המצב, העובדים לא זנחו ולו לשעה אחת את המועצה.

נדים עמאר: אבל אנחנו נמצאים בעת חירום.

נדים עמאר: אדוני המנכ"ל, אני רוצה לחזק את דברי חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

נדים עמאר: כאשר אנחנו מדברים על העורף החזק – היינו חזקים יותר ביום הראשון ובשבוע הראשון, ולאט-לאט אני מסתכל על הפרצופים של החברים שלי, של עמיתיי, חוששני שהעמידה שלנו הולכת ודועכת.

נדים עמאר: אנחנו לא יכולים בעת ובעונה אחת לנהל מלחמה מול השלטון המרכזי ולעמוד גם מול המצב הביטחוני המאוד-מאוד קשה.

נדים עמאר: הרי גם בימים כתיקונם לא קל להיות ראש רשות, ותארו לעצמכם מה מוטל עלינו בימים הקשים שעוברים עלינו עכשיו.

רם בלינקוב: גם לא קל להיות מנכ"ל משרד הפנים, האמן לי.

נדים עמאר: מר רמי בלינקוב, אני חייב לציין שבכל זאת המנה הראשונה שניתנה לרשויות אכן עשתה משהו חיובי והקלה.

נדים עמאר: זאת לא העת לדבר איך נוצרה הבעיה.

נדים עמאר: הבעיה נוצרה בשל המדיניות בשנים 2002-2003, אבל תוכניות ההבראה שנעשו לכל הרשויות ממש בלתי ישימות, קשה מאוד ליישם אותן.

נדים עמאר: אין זו העת להתחשבן, גם אם בג'וליס נתבקשו התושבים לשלם 700 אלף שקל ארנונה ופתאום שילמו רק 300 או 400 אלף שקל ארנונה.

נדים עמאר: אולי זו העת לשלם את מענקי ההבראה, ובעוד חצי שנה נתחשבן.

קאסם ריאן: אני גזבר המועצה המקומית כאבול.

קאסם ריאן: לפניי דיברו מספר ראשי מועצות.

קאסם ריאן: מצבנו לא טוב יותר משלהם, אבל אני לא רוצה לדבר על המועצה שלנו.

קאסם ריאן: רציתי לדבר באופן כללי.

קאסם ריאן: מאז קום המדינה ועד היום אנחנו מופלים לרעה בתקציבים שאנחנו מקבלים.

קאסם ריאן: כתוצאה מההפליה המתמשכת נחשפנו עכשיו למחסור מכל הכיוונים – אין לנו מקלטים ציבוריים, אין לנו מל"ח, אין לנו כלום.

קאסם ריאן: הקטיושה עכשיו איחדה אותנו.

קאסם ריאן: תסתכלו, הנה אנחנו סופגים כמו הישובים היהודיים.

קאסם ריאן: הגיע הזמן שתחשבו על הפליה מתקנת.

עבד אלחלים אברהים: יש לנו בעיה קשה עם משרד האוצר ובנק אוצר השלטון המקומי בעניין ההלוואות.

יעקב ליצמן: ידוע לנו, אנחנו יכולים לכתוב דוקטורט על זה.

יעקב ליצמן: ברשותכם, אני רוצה לסכם.

יעקב ליצמן: קודם כול אני מודה לראש עיריית כרמיאל, מר עדי אלדר, על האירוח.

יעקב ליצמן: אני מודה לחברי הכנסת חברי ועדת הכספים, תתפלאו לשמוע, על ההשתתפות בסיור הזה.

יעקב ליצמן: הגיעו 16 חברי כנסת מתוך 19 חברים.

יעקב ליצמן: רבותי, זה שיא השתתפות.

יעקב ליצמן: בדרך כלל סיורי ועדת הכספים כללו רק את היושב-ראש, אז ההשתתפות היום מכובדת מאוד ואני מודה לחברי הכנסת.

יעקב ליצמן: חשוב מאוד שהם שמעו את הדברים.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אם תבטיח לי כל הזמן להיות קל"בניק אני מבטיח לך להשתתף בכל הסיורים.

מגלי והבה: אני גר סמוך לכאן.

יעקב ליצמן: אמרתי היום שאני מוכן לעשות סיור בכל יום חמישי.

יעקב ליצמן: רבותי, תנסו אותי, אתם יודעים שאני די רציני.

יעקב ליצמן: אם אקבל אישור מיושבת-ראש הכנסת ועדת הכספים תערוך סיורים בימי חמישי.

קריאה: רק חברי הכנסת מהמפלגות הערביות לא הגיעו.

יעקב ליצמן: לא בדקתי תעודת זהות, לא בדקתי מי בא ומי לא בא.

יעקב ליצמן: מה שיש לכם להגיד לחברי הכנסת הערבים תגידו בקלפי, לא כאן.

יעקב ליצמן: אני מודה גם למנכ"ל משרד הפנים, שידע שהוא בא לגוב האריות, שכולם יפנו את האצבע כלפיו.

יעקב ליצמן: הוא בא, לא פחד, אמר דברים כהוויתם.

יעקב ליצמן: בחלק מהדברים הצליח לשכנע אותי שהוא צודק וצריך לחפש פתרון.

יעקב ליצמן: עדיין לא סיכמנו את הדיון בוועדת הכספים, במפורש לא.

יעקב ליצמן: אנחנו לא מסכמים עכשיו.

יעקב ליצמן: נתכנס שוב ביום שני בכנסת בשעה 11:30 או 12:00 ונמשיך את הדיון, לראות מה ניתן לעשות.

יעקב ליצמן: מר רם בלינקוב, אני מבקש שגם אתה תהיה נוכח בישיבה.

יעקב ליצמן: נבקש גם מאנשי מס הכנסה להצטרף לדיון, אלה שלא יכלו להגיע לכאן היום.

יעקב ליצמן: אני בטוח שאז נוכל להגיע לכל מיני סיכומים בעקבות מה ששמענו היום.

אבישי ברוורמן: אני ראש שדולת הרשויות המקומיות.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שהוועדה תפנה אל שר האוצר.

אבישי ברוורמן: הבעיה העיקרית כאן כספית.

אבישי ברוורמן: את התחיקה אפשר לפתוח.

אבישי ברוורמן: יש רזרבות אדירות במדינת ישראל, מעבר לתקציב משרד הפנים.

אבישי ברוורמן: צריכה לצאת פנייה מוועדת הכספים אל שר האוצר.

יעקב ליצמן: אני מודה על ההערה.

יעקב ליצמן: ודבר שלישי, אני מודה לכל נציגי הרשויות שהגיעו לכאן ושהיתה להם סבלנות להמתין עד שהגענו.

יעקב ליצמן: תודה רבה לכם.

יעקב ליצמן: בעזרת השם ניפגש בנסיבות טובות יותר.