ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 56, 2006-07-25 10:00

משה שרוני: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

משה שרוני: חה"כ רן כהן יפתח.

רן כהן: אני מודה ליו"ר על כינוס הישיבה הזאת בפגרה.

רן כהן: בעקבות התחקיר במעריב, יזמתי את הדיון.

רן כהן: זה אחד הנושאים המאוד משמעותיים לגבי אנשים עם מוגבלויות.

רן כהן: נושא חניית הנכים, הוא נושא קריטי ביכולת של אנשים עם מוגבלות נגישות להגיע לתפקוד נורמלי בחברה שלנו.

רן כהן: חוק חניית הנכים במתכונת הנוכחית לא נותן מענה הולם לצרכים.

רן כהן: גם החוק הזה לא מקוים, ואולי אלה שני הטבחים של הדיון הזה כאן.

רן כהן: הממצאים, כפי שהם מופיעים במעריב, הם מראים כי הציבור מצפצף על הנכים ועל חניות הנכים.

רן כהן: גם ככה המצאי של חניות הנכים, הוא קטן.

משה שרוני: מצד מי הצפצוף?

רן כהן: גם הציבור וגם המוסדות.

רן כהן: אולי נציגי הנכים עצמם יוכלו לתת לעניין הזה פירוט מוחשי ומדויק, מזה שהופיע במעריב.

רן כהן: הבדיקה נעשתה ביישובים רבים.

רן כהן: העניין זועק לשמים ומחייב את הדיון.

רן כהן: ישנן בעיות תשתתיות בסוגיה הזאת.

רן כהן: ישנם 3 סוגים של תווי חניה.

רן כהן: בפועל, רוב מקבלי תווי החניה אינם זקוקים מבחינה פונקציונלית ורפואית בחנית נכים קרובה.

רן כהן: צריך לעשות אבחנה, מי זכאי ומי לא, גם בתוך מערכת תווי החנייה הניתנים.

רן כהן: החוק לא מאפשר להגדיר הגדרה ברורה.

רן כהן: נצטרך בעניין הזה לעשות עבודה יותר מעמיקה ויותר יסודית.

משה שרוני: זה יהיה טוב כאשר יבנו ערים חדשות.

משה שרוני: בחיפה לא תוכל לשנות דברים מבחינה טופוגרפית.

משה שרוני: במדינת ישראל עושים את המקסימום כדי לתת את הנוחות המרבית לנכים.

קריאה: הלוואי.

משה שרוני: יש רצוי ויש מצוי.

משה שרוני: מה שעושים למען נכים במדינת ישראל, באף מדינה לא עושים, לא באנגליה ולא באמריקה.

משה שרוני: אנחנו עושים את המקסימום.

משה שרוני: אני באופן אישי בדקתי את זה.

משה שרוני: יש דברים שצריכים לשנות.

רן כהן: קרוב לוודאי שיש צדק בדבריך.

משה שרוני: אי אפשר לשנות את עם ישראל.

רן כהן: אבל אפשר כל הזמן להשיג הישגים חברתיים, תרבותיים וכלכליים יותר טובים.

קריאה: אנחנו לימדנו את עם ישראל לא לקטוף פרחי בר.

רן כהן: הרבה מאוד דברים העם הזה השיג כאשר הוא רצה להשיג, ואני מאמין שגם בתחום הזה אפשר לעשות את זה.

רן כהן: בוועדות הרפואיות במשרד הבריאות ישנן הגדרות מקילות למתן אישור לתווי חניה שונים, וזה יוצר מצב של ריבוי מוגזם.

רן כהן: אותם אלה שזקוקים באמת יוצאים נפגעים מכך.

משה שרוני: אבל יש ועדה מכובדת שהיא מחליטה.

עופרה חבקין: אין ועדות במשרד הבריאות.

משה שרוני: יש ועדות בכל עיר.

משה שרוני: אני לא מדבר על ועדה במשרד הבריאות.

רן כהן: יש עוד שורה שלמה של דברים, שאני מציע שאני לא אמנה אותם כאן.

רן כהן: אם תרצה בסיכום הדיון להעביר את זה לוועדת משנה שתעסוק בנושא, אני אשמח לעשות את זה.

רן כהן: יש פה סוגיות שאי אפשר לטפל בהן רק בישיבה אחת.

רן כהן: אני אשמח, שהדבר הזה ייעשה במליאת הוועדה בכל הפורומים שאתה תחליט עליהם.

עופרה חבקין: הנושא של מתן האישורים הרפואיים לזכאות לתו חנייה, לא הוסדר מעולם.

עופרה חבקין: זה חוק של משרד התחבורה, באחריות וסמכות של משרד התחבורה.

עופרה חבקין: באיזשהו שלב בעבר העבירו את זה לרופאי מחוזות, לא בצורה מסודרת, ללא נהלים וכללים, ללא הקצאת כוח אדם וללא תגמול.

עופרה חבקין: בשנים עברו התופעה לא היתה כל כך רחבה.

עופרה חבקין: בשנים האחרונות אנחנו עדים להצפה גדולה.

עופרה חבקין: אנחנו במחוז המרכז מטפלים ב-1,000 פניות בחודש.

עופרה חבקין: בגלל העובדה שאין לזה כללים, כל לשכת בריאות עובדת אחרת.

עופרה חבקין: משנת 1998 אנחנו מקיימים התכתבות עם משרד התחבורה.

עופרה חבקין: בין היתר הוקמה ועדה בין-משרדית, עם משרד התחבורה ונציגי הביטוח הלאומי, שאמרה שלא ניתן לתת את האישורים האלה ללא בדיקת האנשים.

עופרה חבקין: לאחרונה הגענו לפתרון.

עופרה חבקין: גיבשנו קריטריונים לתו חנייה, וזה מצריך שינויי חקיקה במשרד התחבורה.

עופרה חבקין: אנחנו בשלב מאוד מתקדם בנושא הזה.

עופרה חבקין: הבנתי ששינוי החקיקה של משרד התחבור אמורה להיות מוגשת בספטמבר.

עופרה חבקין: תהיה אחידות, וזה לא יבוצע יותר על ידי הרופאים המחוזיים.

דינה פלדמן: זה לא היה בשיתוף עם ארגוני הנכים.

יובל וגנר: אני תמה שארגוני הנכים לא היו חלק מהוועדה.

יובל וגנר: עדיין אנחנו בעידן שכל מיני אנשים קובעים לנכים מה הדבר הנכון.

יובל וגנר: אני רוצה להציג את הנושא באופן מלא.

יובל וגנר: נאמר פה שהחוק הקיים הוא ישן ולא תקף, וצריך לעדכן אותו.

יובל וגנר: בפועל, הנכים שצריכים את חניות הנכים, באים לחניות והחניות תפוסות.

יובל וגנר: מכאן המצוקה הגדולה והסערה הגדולה.

יובל וגנר: מדובר באחד הנושאים הכי חשובים לאנשים עם מוגבלות בחיי היומיום, על מנת שיוכלו לצאת באופן נורמלי כמו כל אחד בישראל.

יובל וגנר: במהלך השנה האחרונה התכנסנו מספר ארגוני נכים, ובראשם מטה מאבק הנכים, ארגון נכי צה"ל, ארגון תאונות עבודה, עמותת נגישות ישראל ועמותות אחרות, וגיבשנו עמדה משותפת.

יובל וגנר: זה לא כל יום שלארגוני הנכים יש הסכמה ביניהם.

יובל וגנר: זה מקום טוב להתקדם לקראת פתרון הנושא הזה.

יובל וגנר: אני רוצה להדגיש מספר בעיות שקיימות במצב הקיים.

יובל וגנר: נכון להיות יש 80,000 תווי חניה.

יובל וגנר: בפועל צריכים להיות לא יותר מ-40,000.

עופרה חבקין: פחות.

עופרה חבקין: אנחנו חושבים שהקריטריונים החדשים יורידו ב-70% את בעלי תו החנייה.

יובל וגנר: הגדרות אינן חדות לגבי הזכאות ולגבי האכיפה של סוגי התווים השונים.

יובל וגנר: ישנה קלות הבלתי נסבלת של קבלת תווי חנייה בוועדות לאישורי רופאים.

יובל וגנר: יש המון תווי חנייה זמניים, יש תו חניה למספר רכבים, שמוביל לשימוש לרעה בזכות הזאת.

יובל וגנר: ניתנים תווי חניה לעיוורים שחלק צריכים, וחלק לא בהכרח.

יובל וגנר: יש בעיה של אכיפה, בעיה עם גובה הקנס.

יובל וגנר: יש תווי חנייה ומקומות שמורים לבני משפחה שמזמן נפטרו, ובני המשפחה ממשיכים להשתמש בהם.

יובל וגנר: חלק גדול מנכי צה"ל מקבלים תווי חניה, על אף שהם לא בהכרח צריכים את זה.

יובל וגנר: יש תופעה אדירה, רחבה ובלתי נסבלת של זייפנים.

יובל וגנר: יש עברייני תנועה שחונים רק לשנייה, שנמשכת שעה.

יובל וגנר: אנחנו הנכים שצריכים את החניה, עומדים בצד ומחכים שהחניה תתפנה.

יובל וגנר: יש גם בעלי תווי החנייה, הנכים עצמם, שבני משפחותיהם משתמשים בתווים, וגם בזה צריך לטפל.

יובל וגנר: יש ריבוי אדיר של תווי חנייה לא מוצדקים.

יובל וגנר: בפועל, אין מקומות חניה.

יובל וגנר: הפתרון שלנו, הוא תו אחד לאלה שצריכים, ולא 3 סוגים.

יובל וגנר: יש ורסיה של 2 תווים במקרים מסוימים, אבל לא נדון בזה פה כי זה לא פורום מקצועי.

יובל וגנר: אנחנו מדברים על תו חניה אישי עם תמונה לבן אדם עצמו, כך שבני משפחה אחרים לא יוכלו להשתמש בו.

יובל וגנר: זה נהוג במדינות אחרות בהצלחה.

יובל וגנר: זה תו שמעוצב בצורה שאי אפשר להעתיק אותו, והוא מתחדש כל שנה.

יובל וגנר: צריך גם לקבוע קריטריונים קבועים לגבי מי זכאי.

משה שרוני: מי יקבע את הקריטריונים?

יובל וגנר: בהמשך למכתב שהפיצה הנציבה, ד"ר פלדמן, אנחנו מציעים שיהיה צוות של רופאים, שבתוכו יהיו גם נכי צה"ל ונציגי ממשלה, שיקבעו קריטריונים.

יובל וגנר: הם יעבדו על חידוד ההגדרה של ההבדל בין תו לצמיתות לתו זמני.

יובל וגנר: יש אנשים שמפאת מחלה זמנית הם זקוקים לתו, ומגיע להם.

יובל וגנר: עם זאת, חשוב לטפל באכיפה, בהגדרה, בהגדלת הקנס, במידע שיהיה למשטרה ולמפקחים.

יובל וגנר: היום כאשר הם באים לאכוף, מספרים להם סיפורים ואין להם את המידע במסופים.

יובל וגנר: לא פחות חשוב, קמפיין מודעות, פעילות בתוך משרד החינוך, כדי שנערים שמקבלים רשיון יתחילו להטמיע את הרעיון.

יובל וגנר: אנחנו ממליצים לוועדה, לקבל את ההצעה שלנו כטיוטה להמשך הפעילות, שתשמש להצעת חוק מעודכנת ומחודשת.

יובל וגנר: הגדרת קריטריונים חדשים לזכאות תוך חודש מהיום.

יובל וגנר: הצעת חוק ממשלתית עד תום פגרת הקיץ.

יובל וגנר: זה לוח זמנים מאוד קצר, כי הנושא הזה הוא מאוד חשוב.

יובל וגנר: דקה דקה אנחנו סובלים מהעניין הזה.

יובל וגנר: זה נושא שהוא בראש סדר העדיפויות שלנו.

יובל וגנר: חשוב שפורום ארגוני הנכים ישתתף בוועדות להגדרת החוק, התקנות והקריטריונים.

שוקי שדה: אנחנו ננסה לדייק ולהביא את סך הנתונים.

שוקי שדה: כרגע יש 74,000 נכים במדינת ישראל, מהם 58,000 הם בעלי תו נכה מוזל.

שוקי שדה: הם בעלי זכות לא לשלם את כל המסים על הרכב.

שוקי שדה: היום קיימים 3 תגים.

שוקי שדה: אלה 3 התגים שנמצאים, נכה עם כיסא גלגלים, נכה צה"ל ונכה במסגרת המערכת הכללית של הרפואה.

קריאה: נכה צה"ל בלי עגלה.

קריאה: זה חשוב לציין את זה.

שוקי שדה: אין תג שמורה על עגלה או בלי עגלה.

קריאה: לא נכון.

משה שרוני: לא נתווכח על זה.

משה שרוני: לא דנים על זה כרגע.

שוקי שדה: בצד ימין של התו יש אלוגרמה.

שוקי שדה: ברגע שאתה מצלם את תו הנכה, האלוגרמה הזאת לא יוצאת.

שוקי שדה: כך יש אפשרות לזהות את מיידית את הזיופים.

רן כהן: כמה בודקים את זה?

שוקי שדה: זה לא התפקיד שלי.

משה שרוני: לא ניכנס לזה.

משה שרוני: אנחנו נדבר אחר כך על אכיפת החוק.

שוקי שדה: לפני 4 שנים אנחנו שינינו את החקיקה לגבי שני מספרי רכב על תו נכה אחד.

שוקי שדה: התו נותן אישית לאדם, בצירוף שם ומספר תעודת הזהות שלו.

שוקי שדה: למה נתנו אפשרות לשני כלי רכב?

שוקי שדה: בהתחלה זה היה על מספר רכב אחד.

שוקי שדה: לאור פניות אלינו, שציינו שלפעמים הרכב מתקלקל ואין אפשרות להסיע את אותו נכה עם תו הנכה, התקבלה החלטה לעשות שני מספרים לאותו נכה, שהוא יקבע אותם.

שוקי שדה: מספר של רכב שיוכל להסיע אותו בזמן שהרכב שלו איננו.

שוקי שדה: לאחרונה, פנו אלינו וביקשו מאיתנו להוריד את מספר הרכב השני על תו החניה.

שוקי שדה: זה נמצא כרגע בשלב של דיון.

שוקי שדה: כפי שאמרה עופרה, הנתונים נמצאים כרגע בתהליכים סופיים אצלנו.

שוקי שדה: אנחנו נציג את זה לקבוצות הנכים השונות על מנת להבהיר את הדברים.

שוקי שדה: זה נמצא כרגע בתחילת הדיונים, ועל בסיס זה נוכל ליישר את הנתונים.

שוקי שדה: נושא האכיפה, הוא לא באחריות משרד התחבורה.

רוני לוינגר: אנחנו אוכפים את העבירה של מקום השמור לנכה בין שאר עבירות התעבורה.

רוני לוינגר: באסטרטגיה החדשה של אכיפת עבירות תנועה בשנת 2005, העבירה של חניה במקום השמור לנכה נכנסה לנושאים המועדפים לאכיפה, תחת הכותרת עבירות בריונות.

רוני לוינגר: יש לנו ירידה בכמות הדוחות.

רוני לוינגר: ראש האגף נתן הוראה לגבי העבירות המועדפות לאכיפה, והעבירה הזאת היא אחת העבירות שנכנסת בנושאים המועדפים לאכיפה.

רוני לוינגר: מתחילת השנה נתנו 7,000 דוחות על עבירה של חניה במקום השמור לנכה.

רוני לוינגר: בשנים קודמות יש לנו 20,000 דוחות לשנה, ואפילו למעלה מזה.

אריה אלדד: האם מדובר בירידה בכמות לעומת השנים שעברו?

רוני לוינגר: בגלל האסטרטגיה החדשה, יש ירידה כללית בכל העבירות ב-30%.

רוני לוינגר: זה משפיע גם על העבירות האלה.

רוני לוינגר: העבירה הזאת נכנסה לנושאים המועדפים לאכיפה.

אריה אלדד: אם השנה נרשמו 7,000 דוחות בחצי שנה, כלומר 14,000 בשנה, ובשנה שעברה היו 20,000 דוחות, יש ירידה באכיפה.

אריה אלדד: למרות ההגדרה שזאת בריונות, יש ירידה באכיפה.

רוני לוינגר: נכון.

רוני לוינגר: יש ירידה כללית באכיפה.

רוני לוינגר: אנחנו מפנים את הכוחות שלנו לנושאים המועדפים האלה.

רוני לוינגר: אני רוצה לומר כמה מילים לגבי הבעיות באכיפה.

רוני לוינגר: יש לנו בעיה באכיפה במקומות סגורים, כמו קניונים.

רוני לוינגר: לא תמיד התמרורים שם מאושרים על ידי ועדות התמרור של הרשות המקומית.

רוני לוינגר: ממילא יש לנו בעיה באכיפה במקומות האלה.

רוני לוינגר: לגבי גובה הקנס, אנחנו מוכנסים לשקול את העניין עם משרד התחבורה.

משה שרוני: למה חושבים כל הזמן על הקנס.

משה שרוני: כשיש עבירה כזאת צריך להביא גרר ולגרור את המכונית, ולהודיע לאדם כי המכונית שלו נמצאת במגרש איקס.

משה שרוני: עבור הגרירה והטרחה הוא יצטרך לשלם 1,500 שקל.

משה שרוני: אז נראה אם הוא יעז עוד פעם לשים את הרכב שלו במקום של נכה.

משה שרוני: גרירה חייבת להיות.

משה שרוני: אני ראיתי מקרה שבו נתנו לאדם קנס, והוא בא ואמר נתת לי כבר קנס ואני יכול להמשיך לחנות כאן.

משה שרוני: צריכה להיות גרירה.

משה שרוני: העיריות עשו מבצע, ועכשיו גוררים רכבים במקומות שזה מסכן את הציבור.

משה שרוני: למה לא לגרור רכב שתופס מקום של נכה?

משה שרוני: הנכה שצריך להגיע הביתה, לא יכול לרדת מהרכב שלו.

משה שרוני: אם לא הייתי רואה את זה, לא הייתי מדבר.

משה שרוני: אם רוצים לאכוף את החוק, צריך לעשות את זה בצורה כזאת שהאיש יזכור כל החיים שלו לא לחנות במקום של נכים.

משה שרוני: אז יהיו פחות דוחות ובריונות.

משה שרוני: זאת לא בריונות, זאת אי אכפתיות.

משה שרוני: זאת התנהגות של המאצ'ו הישראלי.

משה שרוני: אני אוכיח, שאני אשיג.

משה שרוני: צריך לחשוב בכיוון הזה, כדי שאנשים יידעו שלא כדאי לקחת מקום של נכה.

משה שרוני: אם אדם קיבל תו נכות, כנראה שהוא קיבל את זה בצדק וצריך לכבד את זה.

רוני לוינגר: לאחרונה, התחלנו בפרוייקט של השבתת כלי רכב ל-30 יום.

רוני לוינגר: אנחנו נהיה מוכנים לשקול יחד עם משרדי ממשלה אחרים, להוסיף את העבירה הזאת גם כן.

רוני לוינגר: יש פה התייחסות של משרד המשפטים, משרד התחבורה ומשרדים אחרים.

אהוד ענבר: השלטון המקומי והרשויות יכבדו כל החלטה על פי חוק.

אהוד ענבר: מה הרשויות יכולות לעשות?

משה שרוני: האם ראית אנשים שלא מכבדים את החוק?

אהוד ענבר: אנחנו מקצים את המקומות לחניית נכים.

אהוד ענבר: הרשויות המקומיות יכולות רק לתת דוחות חניה.

קריאה: ולגרור.

וילמה מאור: האם אתם עושים את זה?

אהוד ענבר: על פי החלטת החוק.

אהוד ענבר: הרשות לא יכול לגרור לבד.

משה שרוני: השלטון המקומי יכול לגרור לפי חוק עזר עירוני.

משה שרוני: לגבי נכים הוא לא יכול לעשות שום דבר, בגלל שאין חוק עזר.

משה שרוני: אולי תגיעו להסכם עם משטרת ישראל, כדי שהיא תוכל להוריד את זה ממנה.

משה שרוני: פעם לא היה חוק עזר שמאפשר להגיש דוח איפה שאין מקום חניה, והיום יש.

משה שרוני: אם השלטון המקומי הוריד ממשטרת ישראל את הנושא הזה, גם בנושא הנכים הוא יכול לעשות משהו.

אהוד ענבר: חוקי עזר הם לא מרכזיים.

אהוד ענבר: לכל רשות יש את חוקי העזר שלה.

אהוד ענבר: יש רשויות שאין להן בכלל חוקי עזר הנוגעים לחניה.

משה שרוני: אלה בטח מתקופת הביניים.

אהוד ענבר: יש הרבה רשויות ויישובים קטנים שאין להם חוקי עזר לחנייה.

אהוד ענבר: אין מדחנים ואין מקומות חניה מוסדרים.

משה שרוני: רוב הבעיות הן בערים הגדולות.

אהוד ענבר: מי שיכול לאכוף את זה, זאת משטרת ישראל.

יובל וגנר: הוא לא התייחס לזה שהם חייבים לעשות מבצע לאשר את כל התמרורים בוועדת תמרור, כי אחרת אם רכב חונה בחניה לא מאושרת הוא לא עושה עבירה.

יובל וגנר: בבית משפט הוא יוצא זכאי.

יובל וגנר: נדרש שהם ירימו את הכפפה, ויעשו אחת ולתמיד מבצע לאשרר את כל חניות הנכים בוועדת תמרור.

מרקוס: אני נציג עיריית צפת.

מרקוס: בעיריית צפת יש 350-400 מקומות חנייה, ביניהם יש חניות של נכים המוסדרות על פי חוק.

מרקוס: הבעיה בצפת, היא שזה נראה כמו בית לווינשטיין.

מרקוס: יש 120-150 תווי חנייה שמסתובבים בחניות הרגילות שלנו.

מרקוס: אם אנחנו עוברים בעיר, מעל שליש תווי נכים.

מרקוס: לעיתים, יש 4 תווי נכים על אותו שם.

מרקוס: איך עושים את זה?

מרקוס: אדם רושם שני כלי רכב על שמו.

מרקוס: כאשר אובד לו תו חניה, הוא ניגש למשרד התחבורה ונותנים לו עוד תו.

מרקוס: אחרי חודשיים הוא מחליף רכב, והוא מקבל עוד תו חנייה.

מרקוס: מצאנו גם 8 תווים לאדם אחד.

מרקוס: לדעתי, צריך להוריד את התווים לאחד.

מרקוס: זה אסון.

מרקוס: אנשים לא חיים בשטח.

מרקוס: אני התכתבתי עם משרד התחבורה ועם מבקר המדינה.

מרקוס: בבית החולים רבקה בצפת, רוב העובדים באים עם תווי נכים של קרובי משפחה.

מרקוס: כאשר באים נכים, אנחנו רושמים להם דוחות, כי הם חונים במקומות שאמבולנס לא יכול לעבור.

מרקוס: לא יעלה על הדעת שאדם שהוא לא נכה משתמש בתו של מישהו שנמצא בבית אבות 20 שנה.

משה שרוני: נציג משרד התחבורה אמר, כי כל שנה יחליפו את תווי הנכות.

משה שרוני: התופעה הזאת כבר לא תהיה.

מרקוס: דבר חמור נוסף, היא שהמשטרה לא מוכנה לעזור באכיפה.

מרקוס: הפנו אותי לסנ"צ, והוא אמר לי כי הוא לא בלש וכי הוא לא מוכן לאכוף שום חנייה של נכה.

מרקוס: איך אתה יכול לאכוף מקרה בו אדם חונה רכב ושם תו נכה של מישהו אחר?

מרקוס: הנכה נמצא בבית החלמה, בית חולים או בית אבות.

מרקוס: אתה לא יכול לעקוב אחרי זה.

מרקוס: כל מי שמקבל דוח חנייה, לאחר חודש הוא מציג תו נכה.

משה שרוני: הבנו כי צריכה להיות עדיפות עליונה לנושא של תווי הנכים.

שוקי שדה: תווי הנכים מונפקים בשתי נקודות מוצא.

שוקי שדה: נקודה אחת מדברת על תו קבוע לנכה שמוגדר כנכה קבוע.

שוקי שדה: יש תו זמני שהוא מוגבל בזמן והוא נגמר באופן אוטומטי.

שוקי שדה: אנחנו מבקשים להחזיר את התו, אך לעיתים אנשים לא מחזירים את התו.

שוקי שדה: הבעיה היא בעיה של אכיפה, כי התאריך נמצא על התו עצמו.

משה בר: כאשר אתה מגיע לחניה וחונה רכב אחר, אתה מזמין את המשטרה ועד שהיא באה לוקח 3 שעות.

משה בר: כאשר היא מגיעה, היא הולכת לנהג ומבקשת ממנו סליחה שיזיז את הרכב.

משה בר: אפילו דוח הם לא מוכנים לתת.

משה בר: כאשר אני מודיע להם, הם מנסים להשיג אותו בטלפון, ואחרי שהם לא משיגים אותו הם מגיעים למקום.

משה בר: למה לא עושים תו עם תמונה.

משה בר: לפי התמונה אפשר לראות אם הנהג זה הנכה, כמו ברשיון.

משה בר: בבית חולים וולפסון עומד השומר ובודק נכה נכה אם הוא בעל הרכב.

דפנה אלטרס: בבת ים קיימת בעיה נוספת, והיא פנייה לנציג המשטרה.

דפנה אלטרס: יש בעיה.

דפנה אלטרס: משטרת ישראל לא מוכנה לאכוף את התמרור, חניה של עיריית בת ים, בטענה שהוא לא חוקי.

דפנה אלטרס: אני פניתי וכך גם עיריית בת ים.

דפנה אלטרס: ישבנו בישיבות משותפות עם העירייה ונציגי המשטרה, ולא הגענו לפתרון.

דפנה אלטרס: אנחנו סובלים.

דפנה אלטרס: אם אני צריכה לחכות מיום שישי בשעה 10:00 עד מוצאי שבת, כדי שאדם שחנה בחניית נכה שלי יואיל לצאת, כי העירייה אומרת שהמשטרה צריכה לאכוף והמשטרה אומרת שזה לא התפקיד שלה.

דפנה אלטרס: סיירת ניצן, שמורכבת מנציגי המשטרה ונציגי העירייה, בכלל לא טורחת להגיע.

דפנה אלטרס: איפה אני אמורה להיות.

ישראל אבן זהב: אני גם מפקד שכונה של המשמר האזרחי.

ישראל אבן זהב: אנחנו מנסים לאכוף את הדברים.

ישראל אבן זהב: יש הנחיה בכתב ממרחב דן, שלא לרשום דוחות בחניות נכים אם מישהו לא מתלונן.

ישראל אבן זהב: אין שום יוזמה של המשטרה לרשום דוחות, אלא ההפך.

ישראל אבן זהב: ברגע שאני לוקח אתי שוטר, הוא רושם את הדוחות, אבל אין שום יוזמה.

רוני לוינגר: המשטרה מטפלת בקטע דרך בתאונות דרכים, בהכוונת תנועה ובדברים נוספים.

רוני לוינגר: אי אפשר להציב שוטר ליד כל חניית נכה.

רוני לוינגר: אם יש תאונת דרכים ואותה ניידת מטפלת במקרה, היא לא יכולה בו ברגע להגיע לכל קריאה.

רוני לוינגר: יחד עם זה, יש מקומות שבהם יש ניידות משותפות של הפיקוח העירוני ונציגי המשטרה, והם באים ואוכפים על פי קריאה.

רוני לוינגר: לגבי מקומות בהם התמרור לא מאושר, אין בסמכות המשטרה לאכוף את העבירה הזאת כי זאת לא עבירה.

רוני לוינגר: צריך לגלגל חזרה את הכדור לפתחה של הרשות המקומית.

רוני לוינגר: ברשות המקומית יש פקחים שתפקידם לטפל במקומות החניה השמורים בתוך קניון או בית החולים.

פנחס ברויאר: לפני מספר שנים משרד התחבורה המציא את הגלגל.

פנחס ברויאר: הוא החליט לעשות את תו החנייה החדש ולעשות את האלוגרמה ובר קוד.

פנחס ברויאר: אני ישבתי עם שר התחבורה מאיר שטרית, ושאלתי אותו מדוע לעשות את הדבר הזה אם אין להם כלי לבדוק אם זה מזויף או לא.

פנחס ברויאר: הוא אמר לי כי כל פקח או שוטר יקבל אקדח עם בר קוד.

פנחס ברויאר: זה לא בוצע.

פנחס ברויאר: אני רוצה לחדש לכם, כי ניתן לזייף היום גם את האלוגרמה.

פנחס ברויאר: האלוגרמה של הזיוף יותר יפה מזאת של משרד התחבורה.

פנחס ברויאר: כדאי לכם ללמוד לעשות את הזיוף.

פנחס ברויאר: יש כרגע 60,000 זיופים.

פנחס ברויאר: ההחלטה שיצוינו שני כלי רכב על אותו תו, הכפילה את המכוניות עם תווי הנכים.

משה שרוני: מה מציע אדוני לנכה שהרכב שלו נמצא במוסך?

פנחס ברויאר: כמו שהיה 35 שנה.

פנחס ברויאר: האם כל הרכבים של הנכים מתקלקלים?

פנחס ברויאר: אם הרכב שלו יהיה במוסך, הוא יכול להביא אישור שהרכב במוסך ואז יהיה מותר לו לייצג את התו באותו אחר.

פנחס ברויאר: ליד המשרד שלנו בתל אביב יש חניות נכים.

פנחס ברויאר: אני מזמין כל יום את העירייה.

פנחס ברויאר: לוקח להם המון זמן להגיע, ואז הנהג נסע בינתיים.

פנחס ברויאר: הגיע הזמן לעשות את זה כמו באירופה, תו נכה לעגלה ואחר כך למשולשים.

פרחיה בן זקן: הריבוי של תווי חניה ותפיסה של מקומות חניה לנכים על ידי כאלה שהם לא נכים, מביא אותנו לחנות במקומות שמסומנים באדום ולבן.

פרחיה בן זקן: אחר כך אנחנו אלה שמקבלים דוחות חניה.

פרחיה בן זקן: אני חוויתי גרירה של רכב בנתניה, בגלל שחניתי במקום שהוא לא מוסדר.

משה שרוני: אני רוצה לסכם את הישיבה.

משה שרוני: הוועדה קובעת שיש להקים ועדה בין-משרדית שתכלול את כל הגורמים הנוגעים לדבר, בראשות ד"ר דינה פלדמן, נציבת שוויון לאנשים עם מוגבלות.

משה שרוני: הוועדה הבין- משרדית תבדוק את נייר העמדה שנמסר לוועדה על ידי נגישות ישראל, והוא בהסכמת כל ארגוני הנכים.

משה שרוני: הוועדה הבין- משרדית תגיש את מסקנותיה בתוך חודש ימים לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון נוסף.

משה שרוני: תודה רבה, הישיבה נעולה.