ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 49, 2006-07-18 10:00

גלעד ארדן: בוקר טוב לכולם.

גלעד ארדן: אני מתנצל על האיחור הקל במועד תחילת הישיבה.

גלעד ארדן: הדיון הזה נקבע כדיון מעקב.

גלעד ארדן: בשנתיים האחרונות מנסה הכנסת באמת לקדם באופן משמעותי את הבטיחות בהסעות תלמידים בפרט, ואת נושא בטיחות בדרכים בכלל.

גלעד ארדן: בשנה האחרונה חלה התקדמות בנושא כאשר שר התחבורה הקודם, מאיר שטרית, לאחר לחץ ציבורי ותקשורתי, הורה בסופו של דבר שיש לחגור חגורות בטיחות בכל האוטובוסים שמסיעים תלמידים.

גלעד ארדן: נדמה לי שזה נעשה בתקנה.

גלעד ארדן: התקנה הזאת, ותקנות אחרות שקשורות בהסעות תלמידים, יידונו פה בהמשך.

גלעד ארדן: אחת מהן תידון בישיבה הבאה.

גלעד ארדן: נעניתי וקיבלתי את הצעת יו"ר הוועדה ואני מקיים דיון מקדים כדי לראות היכן אנו עומדים בכל הנושא של הסעות תלמידים, חגירת חגורות, מלווה כן או לא.

גלעד ארדן: הנושא חשוב, בעיקר מפני שאנחנו נמצאים בחופשת הקיץ וצריך להיערך לקראת פתיחת שנת הלימודים הבאה.

גלעד ארדן: אני מבקש ממשרד התחבורה להציג תאור מצב.

גלעד ארדן: הכנסת חדשה, ישנם חברי כנסת חדשים.

גלעד ארדן: מה התקנה שהוצאה על ידי השר?

גלעד ארדן: מהם לוחות הזמנים שלה?

גלעד ארדן: מה בוצע עד עכשיו?

גלעד ארדן: מה אמור להיות מבוצע?

גלעד ארדן: חברי הכנסת זיו וגבאי אני שמח על השתתפותכם.

גלעד ארדן: אני מציע שתקשיבו ותראו בדיוק איפה הדברים עומדים כי באמת מדובר בנושא חשוב מאין כמותו.

עוזי יצחקי: כפי שאמר יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת ארדן, החלטת שר התחבורה על חובת חגירת חגורות בטיחות היא מאמצע 2005.

עוזי יצחקי: משרד התחבורה נכנס לעבודת מטה לאחר אותה החלטה.

עוזי יצחקי: סרקנו את הצרכים במשק, מיפינו את התשתית הקיימת.

עוזי יצחקי: בדקנו בדיקות טכניות מה ניתן לעשות באוטובוסים, באיזה אוטובוסים ניתן להתקין חגורות ובאיזה לא.

עוזי יצחקי: כמובן שבדקנו מה הצרכים היומיומיים של הסעות תלמידים והמלצנו המלצות אופרטיביות לשר התחבורה ולמנכ"ל באוגוסט 2005.

עוזי יצחקי: כאשר ההמלצות אושרו הגענו לכיוון החקיקה, ובפה ברצוני לשבח את ועדת הכלכלה על עבודתה המקצועית, המהירה והיעילה בעניין הזה.

עוזי יצחקי: תוקנה תקנה 364(א) לפיה חלה חובת התקנות חגורות באוטובוסים המסיעים תלמידים.

עוזי יצחקי: התקנה דיברה על 1.9.2006 – אוטובוסים משנת ייצור 1995 ואילך.

עוזי יצחקי: נתנה שנה היערכות, והחל מ-1.9.2007 החובה חלה גם על אוטובוסים משנת יצור 1994 ומטה.

עוזי יצחקי: מראש, אני אומר, במועצות האזוריות כמעט ואין בעיה בעניין הזה.

עוזי יצחקי: בהסעות של הרשויות המקומיות יש עוד מספר של כ-100-150 אוטובוסים ואנחנו נוכל להיערך כנדרש.

עוזי יצחקי: אגף הרכב במשרד התחבורה גיבש והפיץ הנחיות טכניות.

עוזי יצחקי: באוקטובר 2005 פורסם מכרז לאספקת והתקנת חגורות בטיחות מטעם החברה למשק וכלכלה מטעם השלטון המקומי.

עוזי יצחקי: חברת מרכבים זכתה במכרז הזה.

עוזי יצחקי: מפעל מרכבים, שזכה במכרז, התקין כבר ב-250 אוטובוסים והם נמצאים בהרכבה של כעוד 150 אוטובוסים.

עוזי יצחקי: לצורך העניין, אני רוצה לציין שמפעל מרכבים נערך כנדרש, קלט עוד 15 עובדים והעבודה מבוצעת.

עוזי יצחקי: קואופרטיב אגד, שנציגיו נמצאים פה, נמצאים בהיערכות להתקנה של 600 ומעלה אוטובוסים.

עוזי יצחקי: הכוונה היא להגיע ל-1,000 אוטובוסים.

עוזי יצחקי: משרד התחבורה אישר את מפעל פלטכניקה להיות מתקין מורשה של החגורות.

עוזי יצחקי: יחד עם אגד הם יקימו 4 מוקדי התקנה של חגורות.

עוזי יצחקי: הפיק הגדול של התקנת החגורות הולך להתחיל בעוד כשבוע עם סיום הקייטנות ופינוי האוטובוסים.

עוזי יצחקי: אגד עושה עבודה מאוד מקיפה כי כדי להעמיד כמות כזאת של אוטובוסים להרכבות זה די מסובך.

עוזי יצחקי: מבחינת המשרדים בוצעו הפעולות הבאות.

גלעד ארדן: אתה יכול לתת נתונים מספריים כמה תלמידים ברחבי הארץ משתמשים בהסעות תלמידים ובכמה אוטובוסים מדובר?

עוזי יצחקי: אנחנו מדברים על 1,300 אוטובוסים ביום.

עוזי יצחקי: מדובר על מעל 100,000 תלמידים שמוסעים בצורה כזאת או אחרת.

חוה ראובני: אני מעדיף שמשרד החינוך יאמר את הנתונים.

גלעד ארדן: 1,300 אוטובוסים זה הנתון?

קריאה: הנתון הוא שגוי.

קריאה: יש הרבה יותר מ-1,300 אוטובוסים.

עוזי יצחקי: אני מתבסס על עבודת מטה שעשינו.

עוזי יצחקי: 1,300 אוטובוסים ועל זה אני מוכן להתווכח אתכם עד מחר.

עוזי יצחקי: אנחנו יצאנו מתוך נקודה שאנחנו צריכים להיערך ל-1,300 אוטובוסים ביום.

עוזי יצחקי: ועדת אלבז דיברה על דברים נוספים.

עוזי יצחקי: משרד החינוך ייתן את הנתונים המדויקים וגם ידבר על מה שהם ביצעו.

עוזי יצחקי: יצאו הנחיות מפורטות של משרד החינוך לקראת ה-1.9.2006.

עוזי יצחקי: מבחינת משרד התחבורה, יצאה הודעה לחברות היסעים שהחל מה-1.9 לא יאושר שום אוטובוס, שלא יהיו לו חגורות, להסעת תלמידים.

עוזי יצחקי: בעניין הזה אנחנו חדים ונחושים ואנחנו לא נוותר.

עוזי יצחקי: ההנחיה לקציני הבטיחות מטעם משרד התחבורה היא, לאכוף את העניין הזה ואחריות מלאה עליהם בעניין הזה.

עוזי יצחקי: בעוד מספר דקות ידבר מנהל הרשות הלאומית לבטיחות, ולדימיר רובין, על מסע פרסום והסברה שאנחנו מתכננים בנושא חשיבות חגירת החגורות.

עוזי יצחקי: זה מופנה גם להורים וגם תלמידים.

עוזי יצחקי: אנחנו ניכנס למהלך הזה מתחילת אוגוסט.

גלעד ארדן: האם יש לך נתונים כמה אוטובוסים הם משנת 1995 ואילך וכמה הם משנת 1994 ומטה.

עוזי יצחקי: מבחינת המועצות האזוריות, מדובר על פחות מ-100 אוטובוסים.

עוזי יצחקי: משרד החינוך יסביר, הם רוצים להקדים את רכישת האוטובוסים החדשים.

עוזי יצחקי: מהם החסמים האפשריים מבחינתנו?

עוזי יצחקי: מבחינת רישום האוטובוסים קיימת לנו בעיה.

עוזי יצחקי: התקנה דיברה גם על פנסים וסימון.

עוזי יצחקי: יש בעיה מקצועית עם הפנסים.

עוזי יצחקי: מתברר שזה לא פשוט.

עוזי יצחקי: ברגע שנפריד את שני הדברים, משבוע הבא אני רושם את האוטובוסים של הסעות תלמידים.

עוזי יצחקי: אוטובוס שלא יהיה רשום כהסעת תלמידים לא יורשה.

גלעד ארדן: מה הבעיה עם הפנסים?

גלעד ארדן: נניח שלא תוכל לרשום את הפנסים.

עוזי יצחקי: אז אני לא אוכל לרשום את האוטובוסים כהסעת תלמידים כי הוא מחויב גם להיות עם פנסים וסימון.

עוזי יצחקי: אני רוצה להפריד את העניין הזה.

חוה ראובני: לפי התקנה, כמו שאושרה פה בוועדה, לפני חודשיים אחדים, רכב הסעת תלמידים מוגדר כרכב שהתקיימו בו כמה תנאים וביניהם מערכת פנסים מסוימת.

חוה ראובני: הוועדה אישרה את הדרישה הזאת על סמך הצהרה שלנו שיהיה מפרט עד מאי.

חוה ראובני: התברר שהעניין המקצועי הרבה יותר מורכב.

גלעד ארדן: האם יתכן מצב שלא יהיו מספיק אוטובוסים להסעת תלמידים לפי התקנה החדשה?

עוזי יצחקי: כן.

גלעד ארדן: אם אנחנו לא נאשר להם לדחות בשנה את יישום התקנה שמחייבת להתקין פנסים - - -

חוה ראובני: אז לא יהיה אוטובוסים.

גלעד ארדן: זה בישיבה הבאה.

גלעד ארדן: אז נעורר את השאלה למה משרד התחבורה קודם הוציא תקנה ואז מגלה קשיים מקצועיים.

יואל חסון: נתתם זמן לחברות האוטובוסים להיערך?

יואל חסון: כמה זמן ניתן להיערך?

חוה ראובני: התקנות פורסמו ב-22.3.2006 עם תחילה 1.9.2006, דהיינו כחצי שנה.

יואל חסון: לדעתך חצי שנה זה זמן מספיק?

חוה ראובני: כולם ידעו על התכנית ועל ההמלצות וכל עבודת המטה וההכנה נעשתה עוד קודם.

גלעד ארדן: יואל, הדיון הבא הוא בנושא הפנסים.

גלעד ארדן: כרגע אנחנו מקיימים דיון מקדים כדי לראות איפה הדברים עומדים.

עוזי יצחקי: דבר אחרון שאנחנו רואים אותו כבעיה, זה העניין של חוסר הנחישות של גורמים בתחום בעניין הזה.

עוזי יצחקי: אנחנו מזהים זלזול מצד מציעים פרטיים.

עוזי יצחקי: חבר הכנסת שאל ממתי ידעו – אז ידעו.

עוזי יצחקי: חלקם עוד לא מתחילים להיערך כי הם חושבים שהתקנות יידחו, שמשרד התחבורה לא יאכוף, שאנחנו נמשיך לזלזל בחיי התלמידים.

עוזי יצחקי: אנחנו מאוד החלטיים בעניין הזה.

עוזי יצחקי: ב-1.9, וכבר סיכמתי עם ראש אגף התנועה במשטרה, אכיפה מאוד קפדנית על העניין הזה של הסעות תלמידים עם חגורות בטיחות.

גלעד ארדן: אני מבקש שכל דובר יתייחס לנושא מי האחראי על חגירת החגורות.

גלעד ארדן: אנחנו מדברים על ילדים.

גלעד ארדן: עד תחילת הנסיעה נניח שאני יכול להטיל את חובת החגירה על הנהג, גם זה מוטל בספק, אבל מרגע שהתחילה הנסיעה נראה לי בלתי אפשרי שהנהג יוכל לפקח על זה.

גלעד ארדן: איך אתם רואים את העניין?

עוזי יצחקי: הנושא הזה עלה גם בדיון ועדת הכלכלה, כשאישרנו את תקנה 364(א), ובפירוש עלתה הפרשנות שהחובה היא על הנהג.

עוזי יצחקי: יחד עם זאת, אנחנו באמת פה מזהים איזושהי בעיית אכיפה בעניין הזה.

עוזי יצחקי: העלינו את זה גם במשרד שלנו.

עוזי יצחקי: השר מופז נתן הנחייה שהאחריות היא על הנהג אבל ישימו שלט.

עוזי יצחקי: נפעל בקטע של הסברה - - -

גלעד ארדן: אני מבקש להבין ממך.

גלעד ארדן: מהי העמדה, כרגע, של משרד התחבורה, אחרי כל הקלישאות?

גלעד ארדן: בפרוטוקול מה- 5.2.2006 אמרה עורכת הדין ראובני, כשהנושא עלה: "אנחנו מציעים להשאיר את זה ואנחנו נבחן את זה".

עוזי יצחקי: בחנו וזה נשאר בעינו.

גלעד ארדן: לאחר שבחנתם העמדה שלכם היא שהאחריות צריכה להיות מוטלת על הנהג ולהסתפק בכך שיהיה שלט שאומר: "חובה לחגור חגורות".

עוזי יצחקי: וכמו שאמרתי, הסברה ופרסום.

גלעד ארדן: מה הגילאים של הילדים שנוסעים בהסעות האלה?

עוזי יצחקי: מ-5 עד 18.

גלעד ארדן: ואתה מעריך שהקמפיין הפרסומי של הרשות הלאומית ישכנע את בני ה-5 עד 10 לחגור חגורות, והשלט יספק אותם.

חוה ראובני: אנחנו גם מאמינים בחינוך.

גלעד ארדן: אני אומר לך את עמדתי.

גלעד ארדן: אני חושב שזאת עמדה תמוהה.

גלעד ארדן: אני חושב שהיא לא מבוססת רק על שיקולים מקצועיים, אלא היא מבוססת גם על שיקולים כלכליים.

גלעד ארדן: כמו בדיונים על החגורות, אני חושב שזה לא תפקיד של משרד התחבורה.

גלעד ארדן: הוא צריך להגיד איך בטוח לנסוע ואחר כך, אין כסף למועצות, אין כסף למשרד החינוך.

גלעד ארדן: שראש הממשלה יישב עם השרים וישבור את הראש.

גלעד ארדן: התפקיד שלכם, לדעתי, זה לא לעשות את ההנחות בבטיחות בגלל הנושא התקציבי ולהגיד שאי אפשר יהיה ליישם את זה.

גלעד ארדן: בדקנו עוד מקומות בעולם, ואני חושב שהסטנדרט הבטיחותי כן מצדיק שיהיה מלווה נוסף.

גלעד ארדן: הבנתי שזאת עמדתכם כרגע, אנחנו נמשיך לקיים את הדיון ונראה לאן זה יתפתח.

גלעד ארדן: האם מישהו מחברי הכנסת מעוניין לשאול משהו?

יצחק זיו: אני חושב שכל הנושא של שנת 1995 לא צריך להיות קיים.

יצחק זיו: צריכה להיות הוראה חד משמעית שהסעות תלמידים הם רק באוטובוסים שעומדים בתנאים.

יצחק זיו: הנושא חייב להיות ברור: אוטובוס חייב להיות מעל השנה או שמותקן בו כל בה מה שצריך להיות מותקן.

אבי גונן: השנה לא נגזרה קלנדרית.

אבי גונן: כדי שהכיסאות יעמדו בחוזק, יש לנו חגורות שמחוברות לכסא, ויש כסא שמחובר לרצפת הרכב.

אבי גונן: כשיש תאונה מתפתח סדר גודל של 15 ג'י.

אבי גונן: אם אתה שוקל 100 ק"ג הכוחות שמתפתחים על החגורה זה 1.5 טון.

אבי גונן: לכן חשוב שהכסא יהיה מעוגן בצורה מתאימה ובחוזק המתאים.

אבי גונן: אוטובוסים משנת יצור מוקדמת יותר לא עמדו עמדו בדרישות של החוזק.

אבי גונן: לכן, כדי לאפשר תשתית סבירה, הוחלט משנת 1995, כי שם כנראה כולם עומדים בתנאים, ואת 1994 ומטה לבדוק במשך שנה נוספת, כדי להרחיב את המאגר.

גלעד ארדן: בואו נשמע כמה אוטובוסים כאלה יש ונשמע למה השיקול הזה.

גלעד ארדן: אם מדובר ב-50 מתוך 1,000 אז באמת צריך להוריד אותם וגמרנו.

שוש ימין: אני מנהלת אגף הסעות במשרד החינוך.

שוש ימין: יש לנו כ-280,000 תלמידים מוסעים שמקבלים את תמיכת משרד החינוך.

שוש ימין: כמובן שההסעות הן לא בביצוע ישיר של המשרד אלא באמצעות הרשויות המקומיות.

שוש ימין: מנתונים שיש לנו משנים עברו, התפלגות היא של כ-110,000 תלמידים שנוסעים באוטובוסים.

שוש ימין: אלה אוטובוסים של המועצות האזוריות ואוטובוסים של קבלנים פרטיים.

גלעד ארדן: ויתר ה-170,000?

שוש ימין: יש הסעות טרנזיטים ומוניות ותחבורה ציבורית.

שוש ימין: גם ההסעות האלה נתמכות על ידי המשרד.

שוש ימין: בבעלות המועצות האזוריות כ-450 אוטובוסים.

שוש ימין: האוטובוסים האלה נרכשים מתקציב משרד החינוך עם סיוע של מפעל הפיס.

שוש ימין: לכן יש לנו גם אמירה לגבי החידוש של האוטובוסים האלה ואם יש צורך בהתקנות מיוחדות, משרד החינוך מעורב בנושא הזה.

גלעד ארדן: האם עוד 850 אוטובוסים הם במגזר העירוני?

גלעד ארדן: כי עוזי דיבר על 1,300 אוטובוסים.

שוש ימין: לי אין נתונים על אוטובוסים של חברות קבלניות שמשתתפות בהסעות תלמידים.

שוש ימין: אני מניחה שמשרד התחבורה עשה עבודה.

שוש ימין: אני יכולה לדווח רק על האוטובוסים של המועצות האזוריות, שעליהם יש לנו גם נתונים וגם אמירות מבחינות חידוש הרכב וכיוצא באלה.

גלעד ארדן: כמה תלמידים נוסעים במועצות האזוריות?

גלעד ארדן: ויתר ה-170,000?

שוש ימין: יש הסעות טרנזיטים ומוניות ותחבורה ציבורית.

שוש ימין: גם ההסעות האלה נתמכות על ידי המשרד.

שוש ימין: בבעלות המועצות האזוריות כ-450 אוטובוסים.

שוש ימין: האוטובוסים האלה נרכשים מתקציב משרד החינוך עם סיוע של מפעל הפיס.

שוש ימין: לכן יש לנו גם אמירה לגבי החידוש של האוטובוסים האלה ואם יש צורך בהתקנות מיוחדות, משרד החינוך מעורב בנושא הזה.

גלעד ארדן: האם עוד 850 אוטובוסים הם במגזר העירוני?

גלעד ארדן: כי עוזי דיבר על 1,300 אוטובוסים.

שוש ימין: לי אין נתונים על אוטובוסים של חברות קבלניות שמשתתפות בהסעות תלמידים.

שוש ימין: אני מניחה שמשרד התחבורה עשה עבודה.

שוש ימין: אני יכולה לדווח רק על האוטובוסים של המועצות האזוריות, שעליהם יש לנו גם נתונים וגם אמירות מבחינות חידוש הרכב וכיוצא באלה.

גלעד ארדן: כמה תלמידים נוסעים במועצות האזוריות?

ישראל נדיבי: יש 450 אוטובוסים צהובים והמועצות האזוריות מסיעות באמצעות קבלנים עוד סכום כזה.

ישראל נדיבי: במועצות האזוריות מסיעים 900 עד 1,000 אוטובוסים.

ישראל נדיבי: שוש דיברה רק על האוטובוסים של המועצות.

גלעד ארדן: אז 110,000 תלמידים הם תלמידים של המועצות האזוריות?

גלעד ארדן: זאת אומרת ש-900 אוטובוסים פועלים במגזר של המועצות המקומיות ועוד איקס במגזר העירוני, שהם לא מועצות אזוריות.

גלעד ארדן: האם יש לכם נתון לגבי ההתפלגות של האוטובוסים האלה לגבי השנתון שלהם?

שוש ימין: מתוך 450 האוטובוסים של המועצות, עשינו מיון ומצאנו כ-248 אוטובוסים, שהם משנת יצור שלפני 2003 והם ללא חגורות בטיחות.

שוש ימין: נכנסנו לפרוייקט בדצמבר 2005, בתקציב מיוחד שקיבלנו מסיעת שינוי בנושא הבטיחות.

שוש ימין: רצינו לנצל את התקציב עוד ב-2005 והתחייבנו להתקין חגורות ב-248 אוטובוסים.

שוש ימין: כ-50 אוטובוסים נוספים הם משנת ייצור משנת 1994 ו-1995 שבהם אי אפשר להתקין חגורות בטיחות.

שוש ימין: לגבי האוטובוסים האלה, אנחנו יחד עם אגף התקציבים באוצר ומרכז המועצות האזוריות, נמצאים בהליך די מתקדם להחליף אותם בחדשים, על חשבון תקציב 2007.

גלעד ארדן: זאת אומרת, מתוך ה-450 האוטובוסים שבבעלות המועצות האזוריות, 248 שהם לפני 2003 ובלי חגורות, אתם משלימים התקנה עד תחילת שנת הלימודים.

גלעד ארדן: 50 הם מלפני 1995 ולכן התקנה אמורה לחול עליהם רק ב-2007 ואתם אמורים להחליף אותם בחדשים.

גלעד ארדן: ויש עוד 150 אוטובוסים חדשים שבאים עם חגורות.

גלעד ארדן: ועוד 450 אוטובוסים של קבלנים פרטיים שעליהם אין נתונים.

שוש ימין: זה גם לא אחריות שלנו.

שוש ימין: מבחינת משרד החינוך, מה שהיה בשליטת המשרד, לגבי המועצות המקומיות, אני יכולה לבשר לוועדה שאנחנו ב-1.9.2006 שתלמידים ייסעו באוטובוסים עם חגורות בטיחות.

שוש ימין: פעולה נוספת שעשינו.

שוש ימין: ב-15.6 - - -

גלעד ארדן: יש לכם מישהו שמפקח על הקבלנים הפרטיים?

שוש ימין: לא.

שוש ימין: אנחנו אחראים רק על הצהובים.

שוש ימין: כיוון שמשרד החינוך הוא זה שרוכש את האוטובוסים הצהובים עבור המועצות האזוריות, הוא גם זה שדואג לרענון של מצבת האוטובוסים הזאת.

גלעד ארדן: אני שואל שאלה אחרת.

גלעד ארדן: יש 450 אוטובוסים שהם לא בבעלותכם.

גלעד ארדן: מי אחראי שהם מקיימים את התקנה ונוסעים עם חגורות בטיחות?

שוש ימין: מלכתחילה, מכיוון שמדובר בתקנת תעבורה, האחריות על המועצות האזוריות ועל הקבלנים פרטיים, היא על משרד התחבורה.

שוש ימין: משרד החינוך, בהיותו זה שמחדש את צי האוטובוסים למועצות האזוריות, היתה לו היכולת והאפשרות הכספית לתת מענה למועצות האזוריות.

שוש ימין: האחריות לגבי קבלנים, היתה ונשארה של משרד התחבורה.

שוש ימין: ובכל זאת, ב-15.6 הוצאתי חוזר לכל הרשויות המקומיות בארץ, שמודיע על כניסתה לתוקף של התקנה ועל החובה שלהם להיערך במסגרת החוזים שלהם עם הקבלנים.

שוש ימין: להודיע לכל קבלן, איתו הם חתומים בחוזה, שהוא חייב להיערך לתקנה, שאם לא כן, החוזה איתו לא יוכל להתחדש והוא לא יוכל לבצע הסעות תלמידים ב-1.9.

שוש ימין: פעולה נוספת שאנחנו עושים.

שוש ימין: בהנחיית מנכ"ל משרד החינוך, פנינו למשרד התחבורה לקיים פרוייקט משותף, כבר עכשיו, למערך הסברה, פרסום, כדי שהילדים יהיו מודעים לחשיבות החגורה.

שוש ימין: אני חושבת שבאותה מידה שהצלחנו בכלי רכב פרטיים, שילדים מורים להוריהם לחגור חגורות בטיחות, אנחנו מאמינים שזה כן יעבוד ותהיה לזה אפקטיביות.

שוש ימין: זה לא בא במקום חובת חגירה שתבוא בתקנת התעבורה, אבל אני חושבת שלא צריך לוותר על פרסום והסברה.

גלעד ארדן: זאת אומרת, מקובלת עליכם עמדת משרד התחבורה, שהאחריות היא על הנהג ואם יש שלט שצריך לשים חגורה, בזאת הוא קיים את חובתו?

שוש ימין: אנחנו מסתייגים מההמלצה של הטלת האחריות על נהג הרכב.

לאה ורון: זאת לא המלצה, זאת תקנה שאושרה.

שוש מימון: אנחנו חושבים שהנהג צריך להיות עסוק בנהיגה ולהיות קשוב למה שנעשה על הכביש ולתנועה שמסביבו.

שוש מימון: אני חושבת שלהטיל עליו את החובה, במהלך הנסיעה, זה בלתי אפשרי.

שוש מימון: התקנה הזאת פשוט לא תיושם.

שוש מימון: אולי נעשה כיסוי של חובת המחוקק, אבל בפועל, אני ספקנית מאוד שזה יעבוד.

גלעד ארדן: איך אתם חושבים שאפשר לפתור את זה?

שוש ימין: יש המלצה של משרד התחבורה שצריך להיות מלווה ואנחנו נקיים אותה אם היא תוטל עלינו.

שוש ימין: לפתרון הזה יש השלכות תקציביות ניכרות, אבל כנראה שאין מנוס.

גלעד ארדן: אני לא מבין, אבל אתם לא הולכים לעשות את זה.

שוש מימון: אנחנו לא קובעים את הכללים בנושא תקנות התעבורה.

שוש מימון: משרד התחבורה אמור להגיד לנו איך אנחנו אמורים להסיע.

גלעד ארדן: זה קצת מדהים מה שהיא אומרת.

גלעד ארדן: משרד החינוך אומר שאם יטילו עליהם לשים מלווים הם יעמדו בזה.

גלעד ארדן: משרד התחבורה אומר שהוא מסתפק בכך שהנהג יהיה אחראי.

גלעד ארדן: מה נכון?

עוזי יצחקי: עניין המלווה הוא לא רלוונטי, נכון לעכשיו, והוא לא עומד על הפרק.

עוזי יצחקי: כולם יודעים למה.

גלעד ארדן: אני לא יודע למה.

עוזי יצחקי: יש לו השלכות תקציביות.

עוזי יצחקי: ברגע שממשלת ישראל תקבל החלטה שהולכים על זה, אז ילכו.

עוזי יצחקי: זה נכון שיש המלצה בועדת אלבז.

עוזי יצחקי: נכון לעכשיו זה לא עומד על הפרק.

עוזי יצחקי: מה שעומד על הפרק זה חגורות בטיחות.

גלעד ארדן: עוזי, למה זה שיקול שלכם?

גלעד ארדן: אתם צריכים לקבוע איך בטוח לילדים לנסוע.

גלעד ארדן: תבואו לממשלה ותגידו: "אנחנו חושבים שאם לא יהיה מלווה, התלמידים יסתובבו, והנהג לא יכול לעשות דבר בזמן הנסיעה".

גלעד ארדן: אני באמת שואל אותך.

גלעד ארדן: מה זה עניינכם מאיפה יבוא הכסף?

גלעד ארדן: אתם תגידו איך בטוח לנסוע.

גלעד ארדן: יגידו משרד החינוך או האוצר שאין כסף, ישברו את הראש ביניהם.

גלעד ארדן: איך אתם מעיזים בעניין הזה להגיד: "אנחנו כרגע לא עושים את המלצות אלבז ומסתפקים באחריות של הנהג"?

גלעד ארדן: אני אומר לכם את זה בידידות.

גלעד ארדן: אני רוצה להבין מאיפה באה ההנחיה הזאת.

עוזי יצחקי: זה צריך להיות אמיתי.

עוזי יצחקי: זה לא רק תקציב של משרד התחבורה או משרד החינוך.

עוזי יצחקי: ההמלצה של ועדת אלבז, בעניין המלווים, היא לא ישימה ולא רלוונטית, נכון לנקודת הזמן הזאת.

עוזי יצחקי: צריך להיות אמיתיים.

אתי בנדלר: והטלת אחריות משפטית על הנהג זה כן ישים?

גלעד ארדן: אתה אומר שהיא לא ישימה מפני שאין כסף.

עוזי יצחקי: אני אומר שהיא לא ישימה ממספר סיבות, בין השאר, גם סיבת הכסף שהיא הסיבה העיקרית.

גלעד ארדן: מה הסיבות האחרות?

עוזי יצחקי: סיבות ארגוניות.

עוזי יצחקי: מי יהיה המלווה?

עוזי יצחקי: מה הוא יעשה?

גלעד ארדן: זה דבר שאפשר לפתור: תורנות הורים, מלווים מקצועיים וכדומה.

עוזי יצחקי: אני חוזר ואומר, שוב מעלים את העניין, זה לא רלוונטי, זה לא עומד על הפרק.

עוזי יצחקי: באנו לעניין של חגורות הבטיחות.

עוזי יצחקי: ואם רוצים, אז בכלל שיבטלו את העניין של חגורות הבטיחות ויחזרו לעניין של מלווה, וזה חבל.

עוזי יצחקי: אני אומר, שנושא המלווה לא רלוונטי עכשיו.

עוזי יצחקי: משרד החינוך אמר שאין לו אפשרות לעמוד בזה ולכן זה לא רלוונטי.

אתי בנדלר: גברת ראובני, האם אתם מתכוונים לאכוף את האחריות המשפטית החלה היום על הנהג?

חוה ראובני: משרד התחבורה לא עוסק באכיפה.

חוה ראובני: לגבי המסגרת המשפטית של האחריות: אנחנו לא קבענו אחריות של נהג ייחודית לתקנה הזאת.

חוה ראובני: בכל כלי רכב, בכל נסיעה שהיא, האחריות היא על הנהג, למעט מוניות, שיש שם פטור מיוחד בתקנות.

חוה ראובני: האחריות על החגירה היא אחריות כפולה, הן של הנוסע והן של הנהג.

יצחק זיו: גם על ילד בן 5?

חוה ראובני: נכון.

חוה ראובני: גם ברכב פרטי וגם באוטובוס חובת החגירה היא חובה כפולה.

חוה ראובני: ברור שאי אפשר להטיל חובה משפטית על תינוק והאחריות היא על הנהג.

חוה ראובני: זאת אומרת, לא עשינו הוראה ייחודית אלא זה המבנה המשפטי הקיים.

אתי בנדלר: צריך לזכור, במסגרת המשפטית, את ההוראה בקשר למוניות.

חוה ראובני: לגבי האחריות של הנוסע, בכל זאת מדברים על ילדים .

חוה ראובני: מצד שני שוכחים שבין הנוסעים בהסעות תלמידים יש שם גם בני 16 ועליהם אפשר, בלי קושי, לאכוף באופן ישיר, בלי שום קשר לנהג.

חוה ראובני: בן 16 הוא בר עונשין, הוא נושא באחריות.

חוה ראובני: הוא אפילו כשיר לקבל רשיון נהיגה לאופנוע.

גלעד ארדן: בואי נתייחס עכשיו לגיל 16 עד גיל 5.

חוה ראובני: אנחנו מודעים לבעייתיות של הדבר הזה, רק לא מצאנו פתרון תחליפי ישים.

חוה ראובני: אני לא ממונה על השיקולים התקציביים.

חוה ראובני: יחד עם זאת כאשר מדברים - - -

גלעד ארדן: אני רוצה לשאול אותך:

גלעד ארדן: האם זה במסגרת השיקולים המותרים למשרד התחבורה והבטיחות בדרכים - אתם אומרים שיש בעיה שכרגע אתם לא רואים את הפתרון המיידי שלה.

גלעד ארדן: כששואלים אתכם לעניין המלווה, אתם אומרים שזה שיקולים תקציביים.

גלעד ארדן: זה לא נשמע לי שיקול לגיטימי.

חוה ראובני: אנחנו חלק מממשלה.

חוה ראובני: אי אפשר שכל אחד יאמר: אחרי המבול, אני אעשה את החקיקה שלי ולא מעניין אותי שום דבר.

גלעד ארדן: לכן אני שואל מיהו המשרד הממשלתי שמתנגד?

חוה ראובני: הטענה פה אומרת שאם חובת החגירה לא תיאכף בגלל שכולם מבינים את הבעיה של הנהג להקפיד על הדבר הזה, אז בשביל מה התקנו תקנה?

חוה ראובני: אם נתקין תקנה שמחייבת מלווה, ולא יהיה תקציב והיא לא תיושם אז בשביל מה התקנו אותה?

חוה ראובני: אני לא הולכת להתקין תקנות, ולהעביר אותן בוועדה, כשאני יודעת שאין אפשרות ליישם.

חוה ראובני: דוח ועדת אלבז מדבר על עלות של מימון ליווי של 150 מיליון שקל לשנה.

חוה ראובני: אני לא יודעת אם זה הנתון המדויק, אבל אני לא יכולה, שמשרד ממשלתי, כחלק מממשלה שמחויבת לתקציב המדינה, לחוקק תקנות ולהגיד שאני מתקינה תקנות ולא מעניין אותי איך הן ייושמו.

חוה ראובני: לכן זה חלק ממערך השיקולים שלי.

חוה ראובני: בחקיקת משנה זה לא בא לידי ביטוי פורמלי אבל בחקיקה ראשית הרי כל הצעת חוק שאני מגישה לממשלה אני חייבת לציין מה העלות התקציבית שלה.

גלעד ארדן: רציתי להבין איך זה עובד בתקנות.

חוה ראובני: בתקנות אין לזה מהלך פורמלי אבל העבודה היא בין משרדית.

חוה ראובני: כאשר זה מטרה שלנו, כשאנחנו רוצים להתקין תקנה שלנו, אנחנו בוחנים את האמצעים התקציביים העומדים לרשותנו.

חוה ראובני: כשזה עבודה של מישהו אחר, זאת צריכה להיות עבודה בין משרדית.

גלעד ארדן: אז אני מבין שמשרד האוצר לא מוכן להוסיף לצורך יישום תקנה כזאת את הסכום הדרוש.

חוה ראובני: אני לא יודעת להגיד את זה.

חוה ראובני: לא עסקתי במשא ומתן תקציבי.

חוה ראובני: אני יודעת שהבעיה העיקרית היא בנושא העלויות.

רונית תירוש: הנושא של מלווה באוטובוס הוא טוב וראוי מכל בחינה שהיא, ולאו דווקא כדי לאכוף את החקיקה הזאת בנושא חגירות.

רונית תירוש: יש ונדליזם באוטובוס וילדים מתרוצצים וכדומה.

רונית תירוש: אני אומרת לך מניסיון, שאם זה לא יבוא בחקיקה, ויצליח לעבור את המשוכה של משרד האוצר, אין סיכוי בעולם שבמסגרת תקנה יתנו לזה את התקציב הנדרש.

רונית תירוש: זה כמו תקנים של מורים.

רונית תירוש: הייתי רוצה שיהיה מלווה גם לפני שהם עולים להסעה.

רונית תירוש: יש דחיפות, סחיטות באוטובוס, הטרדות, אלימות וכדומה.

רונית תירוש: מלווה זה טוב, אבל זה לא יבוא דרך התקנות האלה ובטח לא בגלל שיש חקיקה בעניין החגורות ובהזדמנות חגיגית מחפשים מי יאכוף את זה.

רונית תירוש: אולי זה עניין לשולחן שלנו, שולחן המחוקקים.

רונית תירוש: הנושא של אכיפת החגורות, אני לא חושבת שצריך לפטור את הנהג בעניין הזה, בדיוק כמו ברכב פרטי.

רונית תירוש: באותה מידה אני רוצה שהוא יעשה סריקה באוטובוס לאחר שהוריד את התלמידים.

רונית תירוש: במסגרת החובות שלו הוא יעשה סיבוב, יבדוק שכולם חגורים ורק כשהוא רואה שכולם חגורים הוא יתחיל את הנסיעה.

רונית תירוש: משרד החינוך יוכל לתרום את חלקו בזה שהוא יחנך את הילדים, בכל הגילאים.

רונית תירוש: יסביר לתלמידים שחלה עליהם חובה בחוק להיחגר.

רונית תירוש: בגילאים של 10 ומעלה אפשר לדבר על קנסות להורים.

רונית תירוש: הם יבינו את הדברים.

רונית תירוש: עם הילדים האחרים, אפשר לדבר על ההיבט הבטיחותי בחייהם.

רונית תירוש: אין להטיל ספק ביכולת שלהם להפנים ולקלוט.

אליהו גבאי: אני מתנצל, קפצתי להצבעה בוועדת הכנסת.

אליהו גבאי: אנחנו מחוקקים הרבה חוקים ותקנות, אבל הבעיה העיקרית היא אכיפה.

אליהו גבאי: כפי שאמרה רונית תירוש, אם אין מישהו מבוגר שיכול לפקח, הנהג לבד זה לא מספיק.

אליהו גבאי: עם כל הרצון של הנהג, הילדים יכולים להוריד את החגורה תוך כדי נסיעה ולהסתובב באוטובוס.

אליהו גבאי: זה חייב להיות מישהו שמפקח איך הם עולים ואיך הם יורדים.

אליהו גבאי: בארצות הברית כל האוטובוסים הם בצבע אחד ואסור לעקוף אוטובוס של ילדים.

גלעד ארדן: אני הגשתי הצעת חוק, שאסור לעקוף אוטובוס שמסיע ילדים כאשר הוא עוצר להוריד תלמידים.

גלעד ארדן: עמדת משרד התחבורה, במליאת הכנסת, היתה שהדבר יגרום לפקקים בתוך הערים ולכן הוא מתנגד.

אליהו גבאי: אני אומר לכם, ראיתי שיירות עוצרות על מנת שלא לעקוף את האוטובוסים של התלמידים.

אליהו גבאי: איש לא מתלונן וכולם מחכים שהילדים ירדו.

אליהו גבאי: אם נגיע גם למצב שהאוטובוסים של הילדים יהיו בצבע מסוים, זה גם ייקל עלינו מבחינת הזהירות של המכוניות שעוקפות.

אליהו גבאי: העניין הזה של הביקורת של המשטרה - לצערנו חלק מהאוטובוסים שמסיעים ילדים, אתה רואה משענות שבורות, ידיות שבורות.

אליהו גבאי: מעמיסים יותר מידי ילדים.

אליהו גבאי: צריך לעשות ביקורת לעיתים קרובות על מה שקורה בתוך האוטובוס כי הבלאי של האוטובוסים גדול יותר.

אליהו גבאי: לכן הפיקוח על המכוניות האלה צריך להיות גדול גם מבפנים וגם מבחוץ.

אליהו גבאי: אם אנחנו נשלב כאן הסברה זה יכול להיות טוב מאוד, אבל החברות האלה, שמזלזלות בחיי אדם כדי לחסוך בהוצאות על אביזרי הבטיחות - ההסברה שצריכה להיות בקרב התלמידים, צריך מידי פעם לעשות רענון.

אליהו גבאי: למנות קצין בטיחות או קצין הסעות בתוך בית הספר.

אליהו גבאי: אולי אחד המורים ימונה על שכבה מסוימת.

אליהו גבאי: יש מורים בעלי תפקידים בתוך מערכת של בית הספר.

אליהו גבאי: גם בנושא ההסעה חייב להיות מישהו שהוא ממונה על זה.

אליהו גבאי: כאן זה שילוב של כל המערכות, מצד הבטיחות, מצד המשטרה, מצד משרד החינוך, רק אז ניתן לייעל כדי שיהיה אפשר לומר שהתקדמנו במשהו.

גלעד ארדן: פקד רוני לוינגר.

גלעד ארדן: הייתי רוצה לדעת מה העונש שמוטל היום על אי קיום התקנה הזאת?

רוני לוינגר: מדיניות המשטרה היא עקבית לאורך כל הדיונים וגם בוועדת אלבז.

רוני לוינגר: המדיניות היא שתפקידו של הנהג להתעסק אך ורק בנהיגה.

רוני לוינגר: אנחנו לא רוצים שנהג יסתובב במהלך הנסיעה לראות אם הילדים חגורים, וחס ושלום עלולה להתרחש תאונה.

רוני לוינגר: זה לא סותר את מה שאמרה חברת הכנסת לגבי חובת הנהג, שמעוגנות בתקנה, לעשות סריקה לפני ואחרי.

רוני לוינגר: אני מדבר על מהלך הנסיעה.

רוני לוינגר: למרות שהתקנה מנוסחת, ויש שם טבלה של כל סוגי הרכב, תקנה 83 מנוסחת כמטילת חובה על הנהג.

רוני לוינגר: מדיניות המשטרה היא לא לאכוף אחריות כנגד הנהג את נושא חגירת חגורות הבטיחות בילדים במהלך הנסיעה.

רוני לוינגר: המשטרה יכולה לאכוף, באמצעות תקנה אחרת, זה את נושא הימצאות החגורות.

רוני לוינגר: יש לנו תקנה כללית שמחייבת שכל האביזרים וכל הציוד ברכב יהיו על פי מה שנקבע בתקנות.

רוני לוינגר: את חגירת החגורה עצמה, לדעתנו זה לא תפקידו של הנהג לדאוג לזה במהלך הנסיעה.

גלעד ארדן: מה העונש על מי שמסיע תלמידים ולא מותקנות חגורות באוטובוס?

רוני לוינגר: התקנה לא מפרידה בין תלמידים, זאת אותה תקנה.

רוני לוינגר: זאת ברירת משפט וקנס 500 שקל.

גלעד ארדן: זה הכל?

גלעד ארדן: יש בזה רווח כלכלי.

גלעד ארדן: גם אדם שנוסע ברכב פרטי הקנס הוא 500 שקל.

רוני לוינגר: המבנה של התקנה בנוי כך שזה אותו דבר.

גלעד ארדן: עורכת דין ראובני, אני מבקש שתשקלו.

גלעד ארדן: כי בדרך כלל, בעבירות כלכליות, בדרך כלל המדיניות היא שאם מישהו מוכן לסכן חיים כדי להרוויח כסף, נהוג להטיל עליו עונשים חמורים יותר.

חוה ראובני: מדוע זאת עבירה כלכלית?

חוה ראובני: אין לו רווח מזה שהתלמידים לא חוגרים.

גלעד ארדן: האוטובוסים שלי עסוקים היום ואז אני שולח להם אוטובוס שאין בו חגורות.

חוה ראובני: זאת עבירה אחרת.

חוה ראובני: הסעה ברכב ללא חגורות זאת עבירה של הסעת תלמידים שלא כדין וזאת עבירה של הזמנה לדין ולא ברירת משפט.

יצחק זיו: ראשית, בשלושת החודשים הראשונים שיהיה מלווה, אם זה מטעם ועד ההורים המרכזי או מטעם משרד החינוך.

יצחק זיו: אבל חייב שיהיה מלווה ב- 3 חודשים ראשונים, כדי לחנך אותם למודעות הזאת, ולגבי התנהגות במשך הנסיעה.

יצחק זיו: אי אפשר להטיל את זה על הנהג בשום מקרה.

יצחק זיו: הנהג צריך להיות מרוכז בנסיעה.

יצחק זיו: לא יעלה על הדעת שהנהג יהיה אחראי בזמן הנסיעה.

יצחק זיו: הדברים האלה צריכים להיות חד משמעיים.

יצחק זיו: צריך שהדבר יהיה ברור.

יצחק זיו: שנית, צריך להחזיר את הנושא שאין עקיפה של אוטובוס שמסיע תלמידים.

יצחק זיו: זה נושא מאוד חשוב.

יצחק זיו: הנהגים יחכו.

יצחק זיו: נכון שיש לנו בעיה של חינוך נהגים, אבל לא יתכן שיעקפו אוטובוס שעוצר על מנת להוריד תלמידים.

גלעד ארדן: אני מכין הצעת חוק בנושא, עם חברת הכנסת תירוש, ואני מציע לצרף גם אותך.

רוני לוינגר: מלווה זה נחמד, אבל יש לו הגדרה ויש לו אחריות והוא עלול לקבל דוחות.

רוני לוינגר: יש תקנה שקובעת שאם הוא אחראי, יש לנו פסקי דין של בית משפט שמטילים אחריות על מלווה.

רוני לוינגר: אנחנו צריכים לבחור מי יהיה המלווה.

רוני לוינגר: אנחנו לא רוצים שכל אחד יהיה מלווה.

אתי בנדלר: איך זה הולך בתקנות הסעה בטיחותית לילדים נכים, שם יש חובת ליווי?

אתי בנדלר: אלה התקנות היחידות שמחייבות ליווי של אדם מבוגר.

ספי דיין: אני עובד במועצה האזורית 25 שנים ואני חושב שהניסיון עושה את שלו.

ספי דיין: אנחנו כל הזמן שוקדים מה לשפר בבטיחות.

ספי דיין: אני מברך על חגורות הבטיחות אבל שאף אחד לא יחשוב ולדמיין שנהג יכול לאכוף את חגירת החגורות.

ספי דיין: ידידי רוני הזכיר שהמשטרה לא אוכפת את החוק.

ספי דיין: אבל נהגים כבר קיבלו דוחות.

ספי דיין: התקנו חגורות בטיחות באוטובוסים כבר לפני שלושה חודשים.

ספי דיין: הילדים מחבלים בחגורות, תוקעים מקלות של ארטיקים ומסטיקים והנהג לא יכול לפקח עליהם.

ספי דיין: הילדים מחבלים בחגורות, והנהג לא יכול לראות.

גלעד ארדן: אמרת שנהגים קיבלו דוחות.

ספי דיין: כן, יש לי את הדוחות האלה ואני יכול להעביר לך אותם.

קריאה: אולי הנהג לא חגר.

רוני לוינגר: אם יש חגורה אז הנהג חייב לחגור.

ספי דיין: אנחנו מסיעים בפריפריה ובמושבים, בכבישים שהם לא לגמרי תקינים.

ספי דיין: אין שוליים, ותארו לעצמכם שנצטרך לעצור אוטובוס כדי לבדוק אם הילדים חגורים תוך כדי נסיעה.

ספי דיין: יהיה אסון גדול, ייגרמו תאונות.

אבינועם טלבי: אני מייצג את המסיעים הפרטיים.

לאה ורון: מר טלבי פנה לוועדה בשתי תזכורות.

לאה ורון: הוועדה המתינה לתשובתו של שר התחבורה.

לאה ורון: משלא קיבלנו התייחסות של משרד התחבורה הצענו לקיים את הדיון הזה.

אבינועם טלבי: אני לא אחזור כאן על מה שנאמר בנוגע לאחריות הנהג.

אבינועם טלבי: אנחנו, כמובן, טוענים שלא צריכה להיות אחריות על הנהג.

אבינועם טלבי: אני רוצה לתקן עוול שעושים לחברות ההסעה.

אבינועם טלבי: אני רוצה לתקן טעות שעושים כאן.

אבינועם טלבי: בדוח אלבז יש טבלה של כמויות אוטובוסים לפי חלוקה של מועצות אזוריות, מועצות מקומיות, עיריות וכדומה.

אבינועם טלבי: לגבי מועצות אזוריות, בנושא של אוטובוסים להסעת תלמידים, בטבלאות של ועדת אלבז מופיעים אוטובוסים, לא כולל זעירים, כולל מיני אוטובוסים - 3,900 אוטובוסים שמסיעים תלמידים במדינת ישראל.

אבינועם טלבי: מתוכם יש את אותם 400 אוטובוסים של המועצות האזוריות, וכל השאר הן של חברות ההסעה.

אבינועם טלבי: זה לא כולל אגד ולא כולל הסעות בכרטיסיות.

אבינועם טלבי: זאת אומרת 3,500 אוטובוסים של החברות שהן לא מועצות אזוריות.

אבינועם טלבי: איך מדברים כאן על 100 אוטובוסים?

אבינועם טלבי: על 300 אוטובוסים?

אבינועם טלבי: יש 3,500 אוטובוסים.

אבינועם טלבי: מתוכם יש בערך כ-20% אוטובוסים חדשים מ-2003 ומעלה, יש 20% מתחת ל-1995, שזה לא רלוונטי, כי לפי משרד החינוך אסור להסיע תלמידים באוטובוסים שהם מתחת לשנת 1995.

שוש ימין: נוצר כאן בלבול.

שוש ימין: בנוסח המכרז שאנחנו מחייבים את הרשויות להשתמש כדי לרכוש שירותי הסעה מחברות פרטיות, יש תנאי שחברה לא תסיע תלמידים באוטובוס שגילו עולה על 10 שנים.

שוש ימין: לכן הוא אומר שמי שיש לו אוטובוס מתחת לשנת 1995 איננו כלול במספרים האלה כי הוא לא יכול לקחת חלק בהסעות תלמידים.

גלעד ארדן: איך זה שבמועצות אזוריות מותר?

שוש ימין: במועצות האזוריות אין את ההגבלה של 10 שנים.

שוש ימין: אנחנו אחרי 14 שנה.

שוש ימין: הנימוקים לכך הם שההיקף הפעילות של האוטובוסים הצהובים הרבה יותר נמוכה מאשר באוטובוסים של קבלן פרטי.

שוש ימין: כל מטרת האוטובוס הצהוב היא להסיע תלמידים.

גלעד ארדן: אבל ספי אמר שהם דווקא נוסעים בדרכים פחות נוחים.

שוש ימין: הקילומטרז' שהם עושים הוא הרבה יותר נמוך.

שוש ימין: הם לא פועלים למטרות רווח.

אבינועם טלבי: האוטובוס שקרתה לו תאונה היה של מועצה אזורית והוא חצה צומת מרכזית מאוד.

שוש מימון: מה זה שייך למצב המכני של הרכב?

אבינועם טלבי: הוא לא נוסע במקומות כפריים, כמו שאת אומרת, אלא הוא נסע בצומת מרכזית ביותר.

שוש מימון: אמרתי שהיקף הפעילות שלו הוא לא כמו של קבלן פרטי.

אבינועם טלבי: אני רוצה לומר שמתוך 3,900 אוטובוסים 3,500 מהם זה של חברות ההסעה.

אבינועם טלבי: כל הדיונים וכל השכלולים התקציביים וכל נושא הכספים והאחריות, מתייחסים כל הזמן לאוטובוסים הצהובים של המועצות האזוריות, שממש לא מייצגים.

אבינועם טלבי: אנחנו מדברים על 3,500 אוטובוסים.

גלעד ארדן: אני חולק עליך.

גלעד ארדן: כשדיברנו על 150 מיליון שקל לטובת מלווים במערכת החינוך - - -

אבינועם טלבי: זה לא 150 מיליון זה 50 מיליון.

גלעד ארדן: אם אפשר להגיד 3,900 ו-1,300 אפשר גם לומר 150 מיליון ו-50 מיליון.

אבינועם טלבי: כל האוטובוסים אמורים להתקין את החגורות עד ל-1 בספטמבר.

אבינועם טלבי: בחישוב מהיר מדובר בכ-50 מיליון שקל תקציב להתקנת חגורות, וזה כסף שאין לחברות ההסעה.

אבינועם טלבי: לפחות, לאור הבעיה של יישום התקנה, ולאור מה שאני שומע כאן, אין סיכוי שהילדים יחגרו.

אבינועם טלבי: אני מבקש לדחות את התקנה עד שיחליטו לגבי מלווה.

גלעד ארדן: מר טלבי, אני חושב שאתה לא מעודכן.

גלעד ארדן: המקום להגיד את מה שאתה אומר הוא לא כאן כי התקנה כבר אושרה.

גלעד ארדן: לכנסת אין סמכות לדחות את היישום של התקנה.

גלעד ארדן: התקנה מתחילה לחול מ-1.9.2006 לאוטובוסים שהם מעל שנת 1995.

גלעד ארדן: אם יימצא חבר כנסת שיקדם הצעת חוק, וזה בלתי אפשרי שהיא תעבור תוך חודשיים, אז אפשר.

גלעד ארדן: אבל כל עוד משרד התחבורה, לא מביא מיזמתו תקנות שמשנות את מועד התחילה, אז לכנסת אין מה לעשות בעניין הזה.

גלעד ארדן: אני מתנגד להצעה שלך, אבל זה פשוט בלתי ישים וזה לא המקום.

גלעד ארדן: המקום להגיד את זה הוא משרד התחבורה.

אבינועם טלבי: בלי מלווים לא יוכלו ליישם את התקנה.

גלעד ארדן: זה כמו להגיד שאם אדם רק מפסיק לעשן חצי יום, אז שיחזור לעשן מלא.

גלעד ארדן: מתקדמים צעד צעד.

יוסי כהן: אני מנהל החטיבה הטכנית באגד.

יוסי כהן: אני מברך על החוק החדש.

גלעד ארדן: אתה עומד לדבר על חגירת חגורות בתוך ה עיר?

גלעד ארדן: זה יהיה בדיון הבא.

יוסי כהן: אני רוצה לדבר גם על זה כי זה חלק מהעניין.

יוסי כהן: אני שומע בקשב רב את הדברים.

יוסי כהן: מבלי לפגוע במועצות, הפוקוס בעניין הסעות תלמידים היה רק לגבי המועצות.

יוסי כהן: כאן היתה טעות של המחוקק שלא הרחיב את הנושא וקיבל את הראייה הכוללת.

יוסי כהן: מעבר למועצות המכובדות יש עדיין מסיעים רבים ואני חושב שהמסיע הלאומי הגדול ביותר זה עדיין אגד.

יוסי כהן: בצי האוטובוסים של אגד יש 3,200 אוטובוסים, שמחציתם עירוניים ומחציתם בין עירוניים.

יוסי כהן: כל הפוקוס התמקד על אוטובוס בין עירוני אף אחד לא שם פוקוס על האוטובוס העירוני, שהעבודה והיעוד שלו שונה והמבנה הטכני שלו שונה.

יוסי כהן: האוטובוסים העירוניים מבצעים נסיעות מיוחדות קבועות לתלמידים.

גלעד ארדן: הייתם מיוצגים בוועדת אלבז?

יוסי כהן: לצערי לא.

יוסי כהן: מי שייצג זה המועצות.

יוסי כהן: הן הציגו את הצד שלהן, וזה מקובל, אבל הצד של המסיע והתחבורה הציבורית לא היה, לא אגד ולא דן.

יוסי כהן: כאן אני בא לחלוק על הנושא של חגורת בטיחות ברכב עירוני.

שוש ימין: היו נציגים של הקואופרטיבים.

גלעד ארדן: נברר את זה בהמשך.

יוסי כהן: אני מבקש לפטור את האוטובוס העירוני מחובת חגירת חגורות בטיחות.

יוסי כהן: ראשית בגלל מבנהו.

גלעד ארדן: בכמה אוטובוסים קבועים אתם משתמשים להסעות תלמידים?

יוסי כהן: אין קבועים להסעות אבל אנחנו משתמשים בסדר גודל של 400 אוטובוסים עירוניים.

יוסי כהן: בנוסף, יש לנו גם אוטובוסים בין עירוניים, שזה עוד 800 אוטובוסים ביום.

גלעד ארדן: מה יקרה אם תשמישו את האוטובוסים העירוניים רק לנושא הנסיעות ותתקינו בהם חגורות?

יוסי כהן: טכנית לא ניתן לעשות את זה.

יוסי כהן: יש שם שתי בעיות.

גלעד ארדן: עוזי, אתה מסכים שטכנית הוא לא יכול להשמיש את האוטובוסים העירוניים?

אבי גונן: האוטובוסים העירוניים מעצם מבנם ומעצם תכנונם, לא מיועדים לחגירת חגורות.

גלעד ארדן: לא הייתם מודעים לזה לפני שהשר הוציא את התקנה?

אבי גונן: אנחנו ביררנו צרכים.

חוה ראובני: אני מבקשת להזכיר.

חוה ראובני: בנוסח התקנות שהבאנו בפני הוועדה - - -

עוזי יצחקי: הם יצטרכו לעמוד בזה בתשתית הקיימת.

עוזי יצחקי: נתנו זמן עד ה-1.9 והם ייערכו.

חוה ראובני: אגב, זה שינוי שנעשה בחדר זה.

חוה ראובני: בנוסח התקנות שהוגשו על ידי השר היוצא, הצענו אבחנה בין אוטובוסים שנוסעים בהסעות עירוניות ובין אוטובוסים לנסיעות בין עירוניות.

חוה ראובני: ההצעה המקורית שלנו היתה להחיל ב- 1.9.2006 חובת חגורות בטיחות רק על אוטובוסים שעושים הסעות בין עירוניות, ובעירוניות לדחות עוד שנה.

חוה ראובני: בוועדה פה נדחתה הבקשה שלנו לעשות את האבחנה שלנו.

חוה ראובני: אמרו שאי אפשר לעשות את האבחנה כי המסלולים הם מעורבים.

גלעד ארדן: זה נכון שאי אפשר לעשות אבחנה?

שוש מימון: האבחנה נעשית, אבל יש מסלולים של אוטובוסים שמתחילים בתחום העירוני ואחר כך יוצאים אל מחוץ לעיר.

יוסי כהן: כבוד היושב ראש, אני רוצה להתמקד בקטע העירוני.

גלעד ארדן: נדבר על זה בדיון הבא.

יוסי כהן: אני רוצה לסיים רק בנושא הטכני.

יוסי כהן: יש תקנה, לדוגמא, של תקן התארכות לאוטובוס בין עירוני.

יוסי כהן: בגלל המהירות של האוטובוס משנים את המבנה ואת חוזקו.

יוסי כהן: תקנה 66 לא חלה על רכב עירוני, בגלל מהירות ההסעה בעיר.

יוסי כהן: כנ"ל לגבי כסאות, חוזק לרצפה – אי אפשר לחזק.

יוסי כהן: דבר שני, מבנה הכסא – חצי מהכיסאות אינם עם משענת גבוהה, כך ששום מעבדה מוסמכת, ועשיתי את הניסוי גם עם הטכניון וגם עם מכון התקנים, לא יאשרו לי להתקין חגורות על כסא כזה.

יוסי כהן: לכן אני חוזר ומבקש את הפטור.

יוסי כהן: תודה.

גלעד ארדן: מר כהן, אתה מבין את המשמעות של מה שאתה אומר?

גלעד ארדן: אני מבין את הסיטואציה שאתם נמצאים בה, אני לא בא להציע לכם פתרונות, אבל צריך להבין שהפרדה כזאת תגרום לכך שיהיו ילדים שיסעו עם חגורות ויהיו ילדים שיסעו בלי חגורות.

יוסי כהן: נשנה את שילוט הקו ובמקום הולכה פרטית נשים קו 88 בתוך העיר, קו שרות.

יוסי כהן: באותו רגע האוטובוס קיבל הכשר להסיע תלמידים.

יוסי כהן: עכשיו תשאל, מה יהיה בבין עירוני?

יוסי כהן: בבין עירוני, יצא דף של משרד התחבורה, שהחל מ-2008, לא משנה איזה אוטו זה יהיה, הוא יהיה חייב בחגירת בטיחות, אם זה בנסיעת שירות ואם זה בנסיעת תלמידים.

יוסי כהן: אז את זה כיסינו.

יוסי כהן: לגבי הרכב העירוני זה לא ניתן ליישום.

יוסי כהן: לסיום, אגד נוסע בבטיחות רבה ואנחנו עושים מבצע מאוד גדול.

גלעד ארדן: אני אומר לך מה שאמרתי למר טלבי.

גלעד ארדן: הוועדה הזאת לא יכולה לקחת תקנות שכבר אושרו בכנסת הקודמת ונכנסות לתוקף בעוד כחודש וחצי ולשנות אותן.

גלעד ארדן: אני יכול לפנות למשרד התחבורה ולשר ולבקש ממנו לבחון את הנושא ולמצוא את הפתרון הנכון, שיענה גם על הצורך הבטיחותי וגם על הצרכים של אגד.

גלעד ארדן: בסופו של דבר המפתח נמצא בידי שר התחבורה והבטיחות בדרכים ומשרד התחבורה והבטיחות בדרכים.

יוסי כהן: אנחנו נקדם בברכה פניה שלך לשר.

רחל רותם: מעבר לדברים שאמרה שוש ימין אני רוצה לומר שני דברים.

רחל רותם: אנחנו נערכים מבחינה חינוכית ללמד את הילדים כיצד להשתמש בחגורות, כל עניין הונדליזם וכדומה.

רחל רותם: אנחנו גם עובדים עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, על תבנית הסברה.

רחל רותם: יש לנו הצעה לשני דברים: אחד, להתקין שלט מואר באוטובוס.

רחל רותם: כמו שיש היום שלט של עצור שמצלצל, שיהיה שלט מואר שבו כתוב:

רחל רותם: כל הנוסעים חייבים לחגור חגורת בטיחות.

רחל רותם: השלט יפעל ברגע שהאוטובוס יתחיל לנסוע.

רחל רותם: אנחנו מציעים גם וידאו עם סרט הסברה, כמו במטוס.

רחל רותם: זה יכול להרגיע את הילדים, גם להזכיר להם וגם לתת לזה טעם דומה לטיסה.

גלעד ארדן: מה עם הדיילות שצריכות לוודא שהנוסעים חגורים?

גלעד ארדן: האם יש במשרד החינוך הערכה תקציבית כמה תעלה מלווה?

רחל רותם: מדובר על ילדים צעירים.

רחל רותם: צריך להציע את זה מדורג, לפי גילאים וגם לפי מרחקי נסיעה.

שוש ימין: אני מתנגדת להמלצות האלה כי הן לא ישימות.

שוש ימין: אני מתכוונת לועדת אלבז ובכלל.

שוש ימין: הסעות התלמידים הן לא הומוגניות.

שוש ימין: לא נוסעים רק ילדי כיתה א' באותו אוטובוס.

שוש ימין: האוטובוסים נכנסים לישובים ואוספים ילדים מגיל הגן עד כיתה יב'.

שוש ימין: לכן זה לא מעשי.

שוש ימין: ההמלצה צריכה להיות אחידה.

שוש ימין: צריך להחליט אם יש מלווה או אין מלווה.

שוש ימין: כל האבחנות האלה לא אפשריות מבחינה לוגיסטית.

שוש ימין: הפיקוח עליהן הוא בלתי אפשרי.

שוש ימין: יש אחר כך פתח לאין סוף טענות של הורים.

שוש ימין: לכן ההמלצה צריכה להיות אחידה.

חוה ראובני: הנתון של 150 מיליון מתייחס לחובת ליווי גורפת ומבוססת על מלווים בשכר.

גלעד ארדן: לא נלקחה אפשרות של שילוב הורים?

שוש ימין: חוק הסעה לילדים נכים מחייב מלווה מבוגר בזמן הנסיעה.

שוש ימין: זאת סוגיה מאוד יקרה ומאוד פרובלמטית.

שוש ימין: כיוון שהמחוקק הטיל, במסגרת התקנה, את חובת העסקה והמימון של המלווה על הרשות המקומית, אנחנו בשנה הראשונה לחקיקת החוק.

שוש ימין: היו לנו עשרות רשויות שלא עמדו בחוק הזה מכיוון שלא היה להן תקציב לממן את המלווה.

שוש ימין: נכנס משרד החינוך לתמונה, אם רצה או לא רצה.

שוש ימין: התחלנו עם מימון של 1,100 שקלים לשנה כי זה מה שהמשרד היה מסוגל להעמיד.

שוש ימין: הגענו היום להשתתפות בעלות המלווה של 6,650 שקל לתלמיד לשנה.

שוש ימין: הגענו לתקציב של 80 מיליון שקל, השתתפות משרד החינוך בעלות מלווים בחינוך המיוחד.

שוש ימין: יש לנו בעיה שהרשויות לא מדריכות את המלווים.

שוש ימין: בדרך כלל הם לוקחים פנסיונרים או כאלה שמידת התרומה שלהם היא מאוד מאוד שולית.

גלעד ארדן: אם יהיה מלווה, נדון מה הכישורים וכדומה.

שוש מימון: בגלל התקציבים הנמוכים, הרשויות מעסיקות אנשים שלפעמים לא ראויים כלל לשמש כמלווים.

גלעד ארדן: האם יש גוף שמרכז את המלווים האלה?

שוש מימון: כל רשות מגייסת בעצמה.

שוש מימון: יש כאלה שמפליאות לעשות ומטילות את חובת העסקת המלווה על הקבלן.

יעקב כהן: אצלנו במגזר החרדי ובבני ברק יש הרבה נוסעים והרבה הסעות.

יעקב כהן: לצערנו היו הרבה אסונות.

יעקב כהן: היום נהוג שכל בית ספר מחייב שלא תצא הסעה בלי מלווה.

יעקב כהן: רוב האסונות קורים בירידה מהאוטובוס, החצייה.

יעקב כהן: יש תורנות של המחנכים ובתשלום ובית הספר מממן.

יעקב כהן: ברור הוא שבלי מלווה הרבה אסונות קרו.

יעקב כהן: אם מדברים על בטיחות, נדיר שקורה משהו באוטובוס.

יעקב כהן: ואם יישב מלווה בתחילת האוטובוס, זה לא יעזור למי שיישב מאחור.

יעקב כהן: עיקר הבעיה היא בירידה.

יעקב כהן: הילד יורדת בריצה מהאוטובוס.

יעקב כהן: אצלנו נהוג שהרכב שמוריד את הילדים עומד בשיפוע.

גלעד ארדן: עלה כאן רעיון להצעת חוק, שכמו בארצות הברית, רכב שמסומן כמסיע תלמידים, אסור לעקוף אותו כשהוא מוריד תלמידים.

יעקב כהן: הרכב עומד בשיפוע ועומד המלווה עד שהילדים יורדים.

רותם זהבי: הנושא הזה של ההסעות הוא נושא רחב ביותר.

רותם זהבי: אנחנו כאן התאספנו - - -

גלעד ארדן: שאלה.

גלעד ארדן: אני מניח שבוועדת אלבז נבחן הנושא של מלווה.

גלעד ארדן: מה המצב ברוב המדינות המערביות המתקדמות?

רותם זהבי: הנושא הטכנולוגי שונה מארץ לארץ.

רותם זהבי: יש מקומות שיש מלווים ויש מקומות שאין.

רותם זהבי: אי אפשר להגיד שבכל העולם יש מלווים.

גלעד ארדן: בארצות הברית, צרפת וגרמניה.

רותם זהבי: אני צריך לבדוק את זה.

רותם זהבי: נושא חגורות הבטיחות, כפי שהוחלט בתקנה, וכפי שאתה קידמת, הוא נושא שצריך לראות אותו כשלב מתקדם מאוד לבחינה במדינת ישראל.

רותם זהבי: זה שלב שעלינו.

רותם זהבי: זה כמו שיום אחד במדינת ישראל קיבלו החלטה שבכל רכב תהיה חגורת בטיחות.

רותם זהבי: כך צריך לראות את זה.

רותם זהבי: ישנם נושאים רבים מאוד מורכבים, שעיקרם עלו בדוח ועדת אלבז, ואני חושב שכאן צריך לסכם את העניין הזה – נושא חגורות הבטיחות, איפה זה עומד, תמונת מצב לקראת ה-1.9 וקדימה לדרך.

ראובן רוזן: אני עוסק בהתנדבות בנושא בטיחות בדרכים.

ראובן רוזן: דיברנו על הרשויות ועל הוועדה ואיש לא הזכיר את ההורים.

ראובן רוזן: ילדים בגיל 5 יש להם הורים שהם אחראים לא פחות מהממסד.

ראובן רוזן: ילד שלא חגור באוטובוס גם לא יהיה חגור באוטו של אבא שלו.

ראובן רוזן: צריך לראות גם את אחריות המשפחות וההורים.

אורנה קליין: לדעתי אסור לשכוח את נושא הליווי וצריך לשים אותו בראש סדר העדיפויות מעתה ואילך.

אורנה קליין: נושא הירידה והעלייה הוא הנושא האקוטי מבחינת הילדים.

אורנה קליין: המלווה יפתור לא רק את בעיית החגורות אלא את כל הבעיות באוטובוסים ולכן אנחנו חייבים לדחוף את זה בשלב הבא ולא לוותר.

ולדימיר רובין: אני לא אחזור על הפן הבטיחותי של הדברים מכיוון שאנחנו מדברים בקול אחד במשרד.

ולדימיר רובין: מוזר שמשרד החינוך מרשה לעצמו לדבר בשני קולות לפעמים, אבל אני אגע בפן של ההסברה כי הנושא עלה.

ולדימיר רובין: אנחנו מתארגנים להעלות את נושא המודעות לתקנה בדבר הצורך בחגירה גם באמצעות קמפיין בתקשורת.

ולדימיר רובין: אנחנו נפרסם מספר מודעות בעיתונות.

ולדימיר רובין: כמובן אנחנו עושים את הדברים בתאום משרדי עם משרד החינוך.

ולדימיר רובין: נפיק עלונים שאותם נחלק להורים ותלמידים.

ולדימיר רובין: שיטת ההפצה לא נסגרה.

ולדימיר רובין: הכוונה היא שהחל בערך מאמצע אוגוסט לעלות לאוויר וללוות את זה בתקופה הראשונה.

גלעד ארדן: עצה קטנה.

גלעד ארדן: כיוון שהקמפיין מיועד ברובו לבני נוער, הייתי מציע לכם לנסות לגייס לעניין הזה אמנים שמדברים אל אותם בני נוער.

גלעד ארדן: אני רוצה לסכם את הדיון ואני מקבל את המלצתו של נציג משרד החינוך.

גלעד ארדן: אני באמת חושב שצריך להתייחס לנושא הזה בהדרגתיות.

גלעד ארדן: אני בהחלט מברך על כך ששר התחבורה הקודם, מאיר שטרית, הביא את התקנה, אישרנו אותה, והנושא מתחיל להתקדם.

גלעד ארדן: עם זאת, אי אפשר להתעלם מהעובדה שגורמי מקצוע רואים בעייתיות רבה מאוד בכך שאין מי שיאכוף את הביצוע של אותה תקנה בזמן הנהיגה.

גלעד ארדן: לכן חלק נכבד מהסכנות הבטיחותית על התלמידים נותרות על כנן.

גלעד ארדן: אני מבקש ממשרד התחבורה לעשות בדיקה מחודשת של העמדה שלו, גם מבחינה תקציבית, גם מבחינת היכולת להחיל חובה של מלווה.

גלעד ארדן: אני לא אומר שעד שהמשרד לא יחיל חובת מלווה, לא נאשר תקנות, אבל אני רומז לכך.

גלעד ארדן: אני רומז לכך שאני מצפה שתעשו עבודה בנושא ותחזרו אלינו בזמן הקרוב עם נתונים וראייה של הנושא.

גלעד ארדן: חלק אומרים שמה שכתוב בהמלצות אלבז הוא נכון או לא נכון.

גלעד ארדן: ועדת אלבז דנה בתחום יותר רחב.

גלעד ארדן: אני מבקש כרגע עבודת מטה רק בנושא של המלווה.

גלעד ארדן: אני לא בטוח שהעלויות חייבות להיות כאלו גבוהות.

גלעד ארדן: יכול להיות שאפשר לצמצם עלויות.

גלעד ארדן: אני מבקש לשלוח עמדה מעודכנת לוועדה בנושא הזה.

גלעד ארדן: לאחר מכן הוועדה תחליט מה היא רוצה לעשות.

יעקב כהן: בעניין מלווה, לדעתי זה ראשית דבר.

יעקב כהן: ברור שיש בעיה תקציבית אבל זה שווה את הכסף.

יעקב כהן: אפשר למצוא פתרונות יותר זולים.

יעקב כהן: בחלק מהמקומות נוסעים מורים מחנכים שהם גם משתמשים בהסעות.

שוש ימין: הם מסרבים בתוקף.

שוש ימין: ניסינו עם ארגוני המורים.

יעקב כהן: אפשר להוסיף לזה תשלום.

גלעד ארדן: גם יואל דיבר על כך ששר התחבורה רוצה לגייס סטודנטים למשטרת התנועה.

יעקב כהן: אפשר למצוא פתרונות זולים.

יעקב כהן: גם נושא כסאות לתינוקות זה דבר מאוד קשה.

יעקב כהן: הורים שיש להם כמה ילדים קטנים, לפני שהם נוסעים הם יוצאים למסע, צריך לשים כמה מתקנים וזה לא פשוט.

יעקב כהן: בנושא הבטיחות צריך קצת הקרבה.

גלעד ארדן: זה שווה את זה.

יעקב כהן: צריך לפעול ולהוריד את העניין של מתקנים לתינוקות.

גלעד ארדן: אני מקווה שאתה לא מציע את זה.

יעקב כהן: אני לא מציע, אבל פנו אלי נהגים שיש להם ילדים.

יואל חסון: אני מברך על הסיכום.

יואל חסון: ההיערכות של התקנת חגורת הבטיחות היא אופרציה מאוד מורכבת.

יואל חסון: הושקע בזה כסף רב.

יואל חסון: אני חושש ממצב שלא יהיה מלווה ומה יקרה לחגורות האלה.

יואל חסון: הן לאט לאט יקרעו, ייתלשו, יהיו זרוקות מהכיסאות.

יואל חסון: ומכל הכוונות הטובות שלנו לשמור על הילדים שלנו לא יצא מזה הרבה.

יואל חסון: אדוני היושב ראש, אני מבקש ממך לדאוג שבלוח זמנים קצר יימצא פתרון.

יואל חסון: אתה דיברת על סטודנטים, יש גם שרות לאומי.

יואל חסון: יש כוח אדם שיכול לקחת על עצמו את היוזמה הזאת, גם בתשלום וגם בתשלום חלקי.

יואל חסון: אם לא נעשה את זה ולא נתעקש על מלווים, החגורות האלה יהפכו להיות בסוף אולי חגורות לג'ינסים של הילדים.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: הישיבה נעולה.