ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 38, 2006-07-17 11:00

מיכאל מלכיאור: אני מראש רוצה להגיד שמאוד לא מקובל עליי שמגישים נושא לדיון מהיר ואנחנו מסירים דברים מאוד דחופים שיש לנו על סדר היום, בגלל הדבר הזה ואחר כך חבר הכנסת שמבקש את זה לא מגיע.

מיכאל מלכיאור: אז אני אומר את זה מראש בלי לדבר על חבר כנסת כזה או אחר.

מיכאל מלכיאור: זה לא מקובל.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מביאים אנשים מכל הארץ לדיון הזה.

מיכאל מלכיאור: יש היום בעיה בגלל התראה ותאונות והתראה של פיגוע, וכביש 443 פקוק ואנשים לא יכולים לזוז שמה ולכן כנראה הנציגה של עיריית תל אביב לא הגיעה.

מיכאל מלכיאור: לא דיברתי אתמול עם ראש העיר על זה.

מיכאל מלכיאור: מי שכן הגיע זה חבר הכנסת אורי אריאל ולכן אנחנו נתחיל לטפל בנידון.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש ממך לפתוח.

אורי אריאל: תודה רבה.

אורי אריאל: בוקר טוב.

אורי אריאל: אני רוצה להודות בהתחלה לכתבת יולי.

אורי אריאל: פעמים רבות אנחנו משתמשים בחומר מהתקשורת שעולה על פני השטח ומעלים אותו פה לוועדה, כולל בדיון מהיר והנושא הוא נושא מאוד חשוב.

אורי אריאל: חשובה מהירות הדיון והתגובה בגלל פתיחת שנת הלימודים שתמיד היא בראשון בספטמבר ותמיד היא מצליחה להפתיע אותנו איכשהו בחוסר ההיערכות במידה מסוימת לפחות.

אורי אריאל: אני רוצה להודות גם למ.מ.מ.

אורי אריאל: על ההכנה של החומר, אני קראתי את זה.

אורי אריאל: יש מחסור בכיתות גן לילדי שלוש-ארבע באזורים מסוימים בתל אביב.

אורי אריאל: אני אומר את הכול בזהירות, כי אני מעדיף לשמוע את אנשי תל אביב ממשרד החינוך ואחרי זה, לפי העובדות שהם יניחו פה, נראה הלאה איך לקדם את פתרון הבעיה אם היא קיימת ועד כמה היא קיימת.

אורי אריאל: המציאות הזו של חיסרון בכיתות לימוד, אני לא חושב שהוא צריך להפתיע.

אורי אריאל: בסך הכול גם אם יש הגירה, כי בתוך תל אביב ההגירה היא חיובית כנראה, כי נוספים תושבים וילדים, אני חושב שאפשר להעריך וללמוד מהכיוון הכללי, מה הולך לקרות בשנים קדימה ולהיערך לזה, ולא להגיע לערב פתיחת שנת הלימודים עם בעיות כאלה.

אורי אריאל: הפתרון שייתכן שיישמע פה טוב.

אורי אריאל: בעיריית תל אביב-יפו יש מקום בדרום העיר.

אורי אריאל: אם תיסעו לשם או תסיעו לשם, הוא פתרון, הוא חוקי, הוא רק, אני חושב שכולנו נסכים, מאוד מאוד בעייתי אם הורה צריך לקחת את ילדיו ולהתחיל לעשות הסעות ארוכות וכדומה.

אורי אריאל: אני אומר, אפשר להגיד 'אוקיי, אנחנו את שלנו עשינו ופתרנו והנה אנחנו עומדים בחוק', זה בסדר, זה טוב שעובדים לפי החוק, אבל אני לא חושב שזה מספק ואף אחד מאיתנו, אם הוא היה הורה בתל אביב, לא היה רוצה לקבל תשובות שהן רק חוקיות ובזה הן מסתכמות.

אורי אריאל: אני מציע להעביר את רשות הדיבור לאחרים שייתנו את תמונת המצב, קודם כל.

אורי אריאל: אני לא רוצה עוד לחרוץ שום דבר לפני שאני שומע את הגופים המקצועיים.

מיכאל מלכיאור: אני רק רוצה להגיד שקיבלתי אתמול טלפון מאוד כועס, סוער, מראש עיריית תל אביב, על הדיון היום.

מיכאל מלכיאור: מה שהוא טען, ואני אגיד את זה בכמה משפטים, בעדינות (אבל הוא לא אמר את זה מאוד בעדינות).

מיכאל מלכיאור: הוא היה סוער בגלל שתי סיבות.

מיכאל מלכיאור: קודם כל, הוא אמר שהנושא באמת הועלה על ידי שלושה חברי כנסת בדיון מהיר והנושא של גני טרום חובה, הוא אומר שאין בעיה, בתל אביב, לפחות לפי העדות שלו, לא חסר מקום אחד של טרום חובה, לעומת המון מקומות בארץ שיש מחסור בגני טרום חובה ועל זה אנחנו לא דנים.

מיכאל מלכיאור: הוא אומר, 'אתם לקחתם את המקום היחידי שהוא מקום מסודר, השקענו בזה הרבה כסף, לא קיבלנו ממשרד החינוך שום עזרה שהיינו צריכים לקבל ואנחנו מסודרים.

מיכאל מלכיאור: ובמקום להעלות את מה שקורה בכל הארץ שיש מחסור גדול מאוד, אתם דנים על גני טרום חובה בתל אביב ששם זה מסודר'.

מיכאל מלכיאור: הטיעון השני.

מיכאל מלכיאור: הוא אמר, לגבי גני טרום טרום חובה, שם יש אכן בעיה, יחסית קטנה לפי מה שהוא תיאר, אבל יש בעיה, אבל הוא אמר 'אם חברי הכנסת חושבים שזה בעיה, אז יש להם דרך לפתור את זה'.

מיכאל מלכיאור: יש חוק חינוך חובה, החוק הזה מחייב, לפחות לפי ההסדרים שנקבעו מאז החוק, מספר שכונות בתל אביב שיש שם חינוך חובה, שם, הוא אומר, יש כיסוי מלא.

מיכאל מלכיאור: במקומות שאין כיסוי מלא, זה מקומות שאין חינוך חובה, ואין תקציב ואם חברי הכנסת חושבים שצריך תקציב לזה, אז יואילו בטובם לחוקק את החוק הדרוש, כדי שכל הגנים של טרום טרום חובה יהיו מכוסים.

אורי אריאל: צריך לתקן אותו, חוק יש.

מיכאל מלכיאור: צריך לחייב, מצד משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: צריך לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: הוא אומר שזו לא בעיה של עיריית תל אביב.

מיכאל מלכיאור: זה בעיה של המדינה, שהחליטה על סדרי העדיפות שלה ולכן אלה התוצאות של העניין.

מיכאל מלכיאור: אני רק מעביר פחות או יותר את דבריו בעניין שאני מניח שעוד מעט נשמע ביתר עדינות מהנציגה שלו, כשהיא תצא מהפקק ותגיע לפה.

מיכאל מלכיאור: יובל, אתה רוצה לתת תמונה?

מיכאל מלכיאור: נתת תמונה במ.מ.מ., מה חסר בדיוק ומה צריך להשלים.

יובל וורגן: הכתבה בעיתון התייחסה בעיקר לתלמידים שביקשו להירשם, ולא נמצא להם מקום.

יובל וורגן: פנו לעירייה, ביקשו להירשם באזור המגורים שלהם ולא נמצא להם מקום.

יובל וורגן: בגילאי שלוש וארבע, לפי הכתבה.

יובל וורגן: לפי הנתונים שקיבלנו מעיריית תל אביב, בגילאי ארבע אין אף ילד כזה, שביקש להירשם בגן באזור מגוריו ולא נמצא לו מקום.

יובל וורגן: בגילאי שלוש יש 268 ילדים שביקשו להירשם לגן, שוב, באזור המגורים שלהם, וזה במרכז העיר וצפון העיר ולא נמצא להם מקום.

יובל וורגן: אפשר לראות את זה בטבלה הראשונה במסמך.

יובל וורגן: אפשר לראות שלעומת שנת הלימודים הקודמת, עיריית תל אביב, כמו שהיא העידה במכתב ששלחה לנו, פתחה 14 כיתות גן חדשות.

יובל וורגן: זה הוסיף 308 תלמידים לעומת שנת הלימודים הקודמת, אבל רובם היו בגילאי ארבע ורק חלקם הקטן יותר בגילאי שלוש, ועדיין נותר מחסור בגילאי שלוש, שוב – 268 תלמידים.

מיכאל מלכיאור: אבל מצד שני אתה כותב על מספר מאוד גדול של כ-10,000.

יובל וורגן: זה לגבי תלמידים שממש פנו לעירייה שהם רוצים להירשם באזור שהם גרים ולא נמצא להם מקום.

יובל וורגן: אבל אנחנו בדקנו גם כמה ילדים בני שלוש וארבע יש בסך הכול שגרים היום בתל אביב.

יובל וורגן: ההערכה שלנו, הכי נמוכה, היא שזה פחות או יותר 10,000 ילדים.

יובל וורגן: בסביבות 5,000 הם בגני ילדים עירוניים, בסביבות 1,500 לכל היותר בגני ילדים פרטיים, ונשארו 3,500 ילדים.

יובל וורגן: אין לנו את הנתון של כמה מעונות יום.

יובל וורגן: יש מעונות יום שהם גם לילדים בגיל שלוש, של נעמ"ת ושל ויצ"ו ושל אמונה.

יובל וורגן: אנחנו לא יודעים.

יובל וורגן: אנחנו יודעים שרק בחלק מהמעונות יש את הכיתה הזאת.

יובל וורגן: רוב המעונות הם עד גיל שלוש.

מיכאל מלכיאור: יש לנו נתונים לגבי כל גן פרטי, או רק הדברים הממוסדים?

יובל וורגן: כל גן שיש לו מעל 10 ילדים חייב לקבל רישיון של משרד החינוך ואז הוא הופך לגן מוכר.

יובל וורגן: זה עדיין לא מוסד רשמי, אבל הוא גן מוכר.

יובל וורגן: כאלה יש 1,500 תלמידים.

יובל וורגן: יש עוד בתל אביב גנים פרטיים לא מוכרים שאו שהם של זרמים שלא מבקשים בכלל הכרה ממשרד החינוך, או שהם מאוד קטנים ויש בהם עד 10 תלמידים.

יובל וורגן: עדיין אנחנו מעריכים שהמספר שם הוא לא גבוה וזה בטח לא ממלא את ה-3,500 שנותרו לנו לא משובצים, לפי הספירה שלנו.

מיכאל מלכיאור: אולי יש להם הסבר וצריך לבדוק את זה.

מיכאל מלכיאור: כי לפי מה שאתה אומר, אם כל המקומות לטרום חובה מכוסים, אז זה אומר שה-3,500 האלה הם כמעט כולם בני שלוש.

יובל וורגן: או שהם לא פנו לעירייה וביקשו להירשם.

יובל וורגן: למרות שהם בני ארבע, יכול להיות שהם לא ביקשו להירשם.

יובל וורגן: אני לא יודע אם זה מסיבות כלכליות.

יובל וורגן: הרי גם במקומות שיש בהם גנים עירוניים, זה לא חינם.

יובל וורגן: הרב מלכיאור, חשוב להדגיש עוד שהצו שמחיל את חינוך חובה חינם בדרום העיר, לא חל על צפון העיר.

יובל וורגן: זאת אומרת, גם אם יש גני ילדים בגילאי שלוש וארבע שהעירייה כן נותנת אותם במרכז העיר ובצפון, אין השתתפות של המדינה.

מיכאל מלכיאור: אני יודע ואמרתי בהתחלה.

מיכאל מלכיאור: בוא נשמע את סגן ראש המחוז.

שמואל גרוס: אני לא דובר תל אביב, אבל הנתונים שאנחנו קיבלנו בנושא הזה שהראית, בעיקרון, ברמה הפורמלית ביותר, עיריית תל אביב נותנת מענה למה שהיא מחויבת בגילאי ארבע ומעלה.

שמואל גרוס: יושבת כאן לידי אחת המפקחות בגיל הרך בעיר תל אביב.

שמואל גרוס: לגבי אותן שכונות שהוגדרו בחוק שזכאיות לטרום-טרום, יש מענה, למעט אותו מספר מסוים שאתה נקבת – 260 וכמה תלמידים – שלגביהם לא נמצא פתרון במקום שלהם והעירייה נותנת מענה לגבי הפיזור שלהם בגנים ברדיוס של עד שני קילומטר, עם הקושי שבדבר בלהסיע אותם, כי הם ילדים קטנים מאוד, אבל זה הפתרון שהעירייה נותנת.

יובל וורגן: לא, ל-268 אין מענה בכלל.

יובל וורגן: העירייה מסרה לי שהם יכולים ללכת למסגרות פרטיות.

שמואל גרוס: אוקיי, זאת אומרת, זה אותם תלמידים שגם העירייה לא מחויבת לתת מענה ברמה הפורמלית.

יובל וורגן: לא, היא גם לא משבצת אותם בדרום.

יובל וורגן: לא משבצת אותם בגנים עירוניים בכלל.

שמואל גרוס: אני, אם ישאלו אותי, כאיש חינוך, לא אמליץ על דבר כזה.

שמואל גרוס: הילד שלי או הנכד שלי בן השלוש, לא יוסע מהצפון לדרום בשביל טרום טרום חובה, בשום אופן.

שמואל גרוס: אנחנו על כיתה א'-ב' קובלים, אז ודאי וודאי לא על גילאי שלוש.

שמואל גרוס: בכל אופן, לגבי המחסור שקיים באותו מספר קטן של תלמידים במרכז העיר, ששם למרבה השמחה וההפתעה, מרכז וצפון העיר יש גידול מאוד משמעותי בילדים, בזוגות צעירים.

שמואל גרוס: כל הצפון של תל ברוך, המשתלה, כמה שיבנו, לא ייתן מענה מיידי.

שמואל גרוס: זה יוצר איזה שהוא מחסור שהפתרון לגביו הוא כרגע בעייתי.

שמואל גרוס: זאת אומרת, העירייה די נתלית בעובדה שהיא לא חייבת לתת מענה, עד שתמצא לזה פתרון.

שמואל גרוס: אני כן רוצה לומר משפט אחד מתוך היכרותי את העירייה ואת העבודה אתה, שברגע שיימצא הפתרון המתאים, הם לא יסתתרו מאחורי החוק שהם לא חייבים, אלא ייתנו את המענה מיידית, עד כמה שהדבר ניתן.

שמואל גרוס: ברגע שהעירייה תמצא את הדרך איך.

שמואל גרוס: היא צריכה לבנות מכספה---

אורי אריאל: ברגע שיימצא, זה אומר ברגע שהיא תחליט שזה סדר העדיפויות שלה, נכון?

אורי אריאל: אתה אומר לי משפט כאילו יש איזה פתרון---

שמואל גרוס: אני אומר לך משפט של משרד החינוך, לא של העירייה.

שמואל גרוס: והנה עידן, היא תענה לך בשם העירייה.

שמואל גרוס: אני אומר רק, מתוך היכרותי את עיריית תל אביב, אני יודע שלא יסתתרו מאחורי האמירה 'אני לא חייבת לתת לכם, אני לא אעשה כלום', אלא הם יעשו את המקסימום למצוא את הפתרון, גם אם החוק באזור הזה לא מחייב אותה.

שמואל גרוס: משפט מאוד פשוט.

מיכאל מלכיאור: הנה הגיעה נציגת עיריית תל אביב.

רינה עידן: אני מנהלת המחלקה לגני ילדים ונמצאות אתי ליזה בן חמו, עוזרת מנהל המינהל וגלי כרמון היועצת המשפטית.

מיכאל מלכיאור: בעקבות כתבה שהיתה בעיתון הארץ, יש מספר חברי כנסת שביקשו דיון מהיר בנושא של המצב של הגנים בתל אביב וקיבלנו נתונים מרגיעים וקיבלנו גם נתונים מדאיגים ואנחנו צריכים לדבר אתך בעיקר על הנתונים המדאיגים יותר.

מיכאל מלכיאור: בנתון אחד שקיבלנו, שצריך להיות לפי החישוב של המ.מ.מ, המספר של הילדים בגילאי שלוש-ארבע הוא לפחות 10,000.

מיכאל מלכיאור: זה לפי איזה חשבון פשוט שעשה יובל.

מיכאל מלכיאור: ואם יש 10,000 וסך כל הפתרונות של הגנים מגיע לכ-6,500, אנחנו רואים שיש מחסור בגנים, אני מבין שבעיקר בגילאי שלוש, מחסור מאוד גדול ואנחנו תוהים איך בעירייה חושבים לפתור את הבעיה הזאת.

רינה עידן: קודם כל הנתונים.

רינה עידן: כל ילדי הטרום חובה מסודרים בשכונות שלהם, למעט מספר קטן מאוד של ילדים בשכונת נווה אביבים, שגם להם נפתור כמעט לכולם את הבעיה, בוועדת ערר.

רינה עידן: אז טרום חובה מסודרים, אלה שמבקשים אותנו מקום, לא כולם מבקשים אותנו.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה הסבר בנקודה הזאת.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שאנשים לא מבקשים בגלל שהם לא יודעים שהם צריכים לבקש?

רינה עידן: לא, מפני שיש להם גנים פרטיים, מפני שיש להם סידורים אחרים שהם מעדיפים אותם, כי זה לא חוק חינוך חובה.

רינה עידן: אנחנו בחוק חינוך חובה מחויבים, כמו שכולם יודעים, לגילאי חמש בכל העיר ולגילאי שלוש בשכונות השיקום, ששם כולם מסודרים.

רינה עידן: כל מי שמבקש אותנו.

רינה עידן: יש כאלה שמעדיפים מסגרות פרטיות.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, בגילאי שלוש-ארבע, גם בשכונות ששם חל חוק חינוך חובה----

רינה עידן: כולם מקבלים, כל מי שמבקש.

מיכאל מלכיאור: אבל רק מי שמבקש.

רינה עידן: רק מי שמבקש.

רינה עידן: בוודאי, אני לא מכריחה אף אחד.

מיכאל מלכיאור: לא, אני לא יודע אם חל חוק חינוך חובה, יכול להיות ש---

רינה עידן: כשמדובר על חוק חינוך חובה לגילאי שלוש, זה חובה על הרשות, לא חובה על ההורים.

רינה עידן: זאת אומרת, להורה יש זכות לרשום את הילד שלו במסגרת שהיא לא עירונית.

רינה עידן: בגיל שלוש ובגיל ארבע.

מיכאל מלכיאור: ולילדים של העובדים הזרים, למשל?

רינה עידן: העובדים הזרים נמצאים אצלנו.

רינה עידן: כל מי שמבקש אותנו.

מיכאל מלכיאור: הם מבקשים?

רינה עידן: כן.

רינה עידן: מבקשים.

רינה עידן: אני אגיד לך איפה הם מפוזרים.

רינה עידן: הם מפוזרים בתחנה המרכזית, בשפירא, בשכונת התקווה.

רינה עידן: כל מי שמבקש אותנו מגיל שלוש, מקבל.

רינה עידן: חשוב לי לציין, אנחנו אפילו יוצאים אליהם, לרשום אותם שם, לא מכריחים אותם לבוא לעירייה.

מיכאל מלכיאור: בגיל גן חובה, אז כולם מחויבים.

רינה עידן: כן, ולכולם יש מקום.

מיכאל מלכיאור: כמה ילדים יש בגיל גן חובה בתל אביב בשנה הבאה?

רינה עידן: זה נכון להיום, בגלל שהדברים משתנים הרי כל יום, כי יש לנו רישומים כל יום.

רינה עידן: אבל נכון להיום, תמונת המצב לגיל חובה, לשנת הלימודים הבאה, היא כמעט 4,000 ילדים.

מיכאל מלכיאור: אז מה שאתם בעצם אומרים שזה רק 268 ילדים, סך הכול, שאין להם מקום, בגיל שלוש.

רינה עידן: ואני חייבת לציין שהמספר הזה יירד.

רינה עידן: אנחנו בסך הכול באמצע יולי, עד סוף אוגוסט יש לנו עוד המון זמן.

רינה עידן: מניסיון שלנו, יש הרבה מאוד ביטולים.

רינה עידן: אני מעריכה שלפחות לעוד מאה ילדים יימצא פתרון.

רינה עידן: זאת אומרת, המספר יירד ויירד עוד יותר בתחילת השנה, כשאז יש ביטולים, ואז אנחנו נקלוט עוד.

מיכאל מלכיאור: מה שאנחנו סך הכול מגלים זה שהמצב בתל אביב לא כל כך נורא, יחסית למצב בהרבה מקומות בארץ.

אורי אריאל: אם אתן יכולות להגיד מה ההערכה שלכן, לגבי תשס"ח, כי תשס"ז אתם תעשו הכי טוב, ובסוף לפי מה שאתם מציגות, יישארו אולי מעט מאוד ילדים שלא תהיה להם מסגרת עירונית סבירה.

אורי אריאל: השאלה אם אתן יכולות להגיד מה עושים בתשס"ח כדי שלא תהיה בעיה בכלל.

חני ברודסון: ראשית, תל אביב היא עיר בצמיחה.

חני ברודסון: יש לה בנייה גדולה מאוד באזורים הצפוניים שלה, שכונות חדשות מוקמות.

חני ברודסון: שנית, לאזור מרכז העיר הגיעו המון תושבים חדשים.

חני ברודסון: אנחנו רואים למשל שלכיתה א', השנתון שלנו, בשנת הלימודים הבאה, תשס"ז, הוא 4,702 תלמידים ולשנת תשס"ח כבר 4,596.

חני ברודסון: בעוד חמש שנים זה יגיע ל-6,075 תלמידים.

חני ברודסון: זאת אומרת שהעיר בצמיחה כזו שהיא מחויבת להקים גם מוסדות חינוך, בתי ספר, וגם גני ילדים.

חני ברודסון: אלא מה?

חני ברודסון: שכל פנייה למשרד החינוך נענתה בשלילה.

חני ברודסון: יש לי פה רשימת בקשות שביקשנו וכרגע, עד לרגע זה, לא קיבלנו אישור על אף אחת.

חני ברודסון: אולי מתוך ששה הגנים שביקשנו לבנות לשנה הבאה, אולי שניים יסייעו לנו בבנייה.

חני ברודסון: אנחנו הקמנו השנה 17 כיתות חדשות בכוחותינו, כלומר בכספי עיריית תל אביב.

חני ברודסון: חלק מזה אפילו לילדי חובה, חסרות לנו כיתות בשכונות צפוניות שאין שם מבנים ואם לא נקבל סיוע, יהיה לנו קשה מאוד לעמוד בדרישות.

חני ברודסון: אנחנו כמובן קודם כל ניתן לילדי חובה, להם אנחנו מחויבים, ניתן לילדי שכונות השיקום, שגם על פי חוק אנחנו מחויבים להם ותלמידי טרום-טרום יישארו כמובן רק לאותם מקרים שבהם יהיה לנו מקום.

מיכאל מלכיאור: גבירתי, שאלה בעניין המספרים, כי קיבלנו פה מספרים של כמה תלמידים למדו בגני הילדים העירוניים, ולפי זה, למשל, משנת תשס"ב ועד היום אין גידול בכלל.

חני ברודסון: אתה צודק שבתשס"ג היו לנו, למשל, 323 כיתות גן בעיר, אבל בתשס"ד ירדנו ל-319, בתשס"ה ל-305 ומתשס"ו אנחנו חוזרים וצומחים.

מיכאל מלכיאור: אין לי לפי מספר כיתות, יש לי לפי מספר ילדים.

חני ברודסון: אנחנו חוזרים וצומחים.

חני ברודסון: זה נכון שהעיר היתה בירידה, במין גל כזה של ירידה ועכשיו היא בגל עלייה.

חני ברודסון: אבל גל העלייה הוא חד.

מיכאל מלכיאור: אם יש כאן טיעון שיש קבוצה מאוד גדולה של ילדים, זה מוכרח להיות לפחות 5,000 ילדים בכל שנתון, זה אומר שהמון המון ילדים לא באים למסגרות של גני ילדים מסודרים, מוכרים, בטרום-טרום ואפילו בטרום.

רינה עידן: לא הרבה מאוד בטרום.

מיכאל מלכיאור: לא, כי המספרים פשוט לא מסתדרים.

מיכאל מלכיאור: אם יש 10,000 ילדים בשני השנתונים הללו, מה שעשינו חשבון שלפחות חייב להיות, ועם כל המסגרות, אני לא מדבר רק על המסגרות העירוניות, יש רק 6,500, זה אומר שיש עוד 3,550 ילדים שאין להם מסגרת מוכרת, לא עירונית ולא פרטית מוכרת.

חני ברודסון: אני לא יודעת לומר לך על פרטית מוכרת.

חני ברודסון: יש לנו נתונים משנת 2004 כרגע, לגבי האחוזים של התלמידים שלומדים במסגרת העירונית ולפי האחוזים האלה, רוב התלמידים בגילאי הטרום בכל זאת מגיעים למערכת העירונית.

חני ברודסון: יש הבדל בין השכונות ובטרום-טרום באמת חלק גדול מהתלמידים נשאר במסגרות הפרטיות, הלא מוכרות.

חני ברודסון: השירות הזה של טרום-טרום הוא שירות יחסית חדש.

מיכאל מלכיאור: מה עושה משרד החינוך עם העניין הזה?

שמואל גרוס: לצערי אני לא הכתובת.

שמואל גרוס: המחוז הוא לא הכתובת בשביל הדברים האלה.

רינה עידן: אני רוצה לומר שהוא כן, מפקח החינוך על הגילאים הצעירים.

מיכאל מלכיאור: הוא מפקח רק איפה שמוכר, איפה שזה פחות מעשרה ילדים, לא מוכר---

שמואל גרוס: כל גן שהוא מוכר אנחנו מפקחים.

מיכאל מלכיאור: זו הבעיה.

מיכאל מלכיאור: צריך לשנות את החוק, אנחנו עובדים על העניין.

מיכאל מלכיאור: טוב, אני הגעתי לסיפוקי בעניין.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שראוי שאנחנו נעודד את עיריית תל אביב, שפותרת בעיות גם כשהיא אפילו לא מחויבת על פי חוק ואני מבקש להעביר את זה לראש העיר, שהיה קצת סוער בעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: לגבי כל המסגרות, זה בעיה של מדינת ישראל, של מסגרות של ילדים קטנים שאנחנו לא נותנים להם מסגרות עם פיקוח, כשהם מגיעים לגיל שלוש-ארבע זה דבר מאוד לא נכון ולא מקובל, אבל זה לא בעיה של תל אביב.

מיכאל מלכיאור: ואנחנו נשמח לשמוע דיווח שכל ה-268 ילדים, מצאתם להם פתרון, אף על פי שאני יודע שאתם לא מחויבים ולא תקבלו על זה גם סבסוד של המדינה, אבל בגלל המחויבות של תל אביב לחינוך של הילדים הקטנים שלה, אנחנו בטוחים שאתם תמצאו פתרונות.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאין כל כך מה להוסיף לעניין.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם.