ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 39, 2006-07-10 09:30

משה שרוני: בוקר טוב לכולנו.

משה שרוני: אני פותח את ישיבת הוועדה.

משה שרוני: הנושא על סדר-היום: הסכם (לפי סעיף 9 לחוק הביטוח הלאומי) בדבר מימון הוצאות ארגון זק"א.

משה שרוני: בבקשה.

משה שרוני: רועי קרת: בוקר טוב.

משה שרוני: אנחנו מבקשים להביא לוועדה להיוועצות, הסכם שאנחנו מתכוונים לחתום מול אוצר המדינה, לפי הוראות סעיף 9 לחוק הביטוח הלאומי.

משה שרוני: סעיף 9 מתיר למוסד לביטוח לאומי לחתום על הסכמים מול אוצר המדינה, שהם לטובת הציבור.

משה שרוני: את הפעילות של ארגון זק"א, אני מניח, לא צריך להציג.

משה שרוני: הם מבצעים פעילות במשך שנים רבות, שבעצם המדינה היתה צריכה לבצע – עד כה בלי השתתפות מוסדרת בחקיקה.

משה שרוני: מה שאנחנו מבקשים לעשות כעת זה להסדיר את האופן שבו המדינה תשתתף בהובלת נפטרים שהם נפגעי אסון, והאכסניה בביטוח הלאומי נמצאה כיוון שהביטוח הלאומי כבר היום משלם בעבור ביצוע של דברים דומים, של הובלת נפטרים, במסגרת העיסוק של המוסד בענייני קבורה.

משה שרוני: נמצא אתי מר שמעון נבון, שהוא אחראי על התחום במוסד לביטוח לאומי, לעניין המספרים והעלויות שההסכם הזה כרוך בהם.

משה שרוני: שמעון נבון: שמעון נבון, ביטוח לאומי.

משה שרוני: ההסכם הזה נועד לממן חלק מהוצאות העברה ואיסוף חלקי גופות, או הגופות עצמן - כאשר הפטירה מוגדרת כמוות בלתי טבעי – כשהן עוברות למכון לרפואה משפטית בלבד.

משה שרוני: המימון מתבצע בגין העברה, איסוף ושימוש בציוד מתכלה, ציוד קשר ורכבים שיש לגוף, ולאו דווקא מדובר על זק"א.

משה שרוני: ההסכם הזה הוא לסיוע בידי עמותה – במקרה הזה, זק"א היא אכן העמותה היחידה כרגע שעושה זאת, אנחנו לא יודעים מה ילד יום – אבל העיקרון הוא שבאיסוף והעברת נפטרים, שמתבצע על-ידי גוף שהוא עמותה כזאת או אחרת, שהמטרה שלה לטפל באותם חלקי גופות או הגופות שמועברות למכון לרפואה משפטית, המוסד יממן סכום של 294 שקלים עבור כל העברה או איסוף, ובתנאי שהוא הגיע למכון לרפואה משפטית.

משה שרוני: היו"ר משה שרוני: האם זה צמוד למדד?

משה שרוני: שמעון נבון: התמחור של 294 שקלים הוא נכון לשנת 2005, והוא צמוד למדד – כפי שאנחנו מצמידים את כל התמחורים אצלנו.

משה שרוני: ג'ודי וסרמן: אדוני היושב-ראש, ועדת העבודה והרווחה צריכה לאשר את ההסכם, שאמור להיכרת בין המוסד לביטוח לאומי לבין הממשלה, למתן הטבות, במקרה הזה בהקשר של זק"א.

משה שרוני: המוסד, כהרגלו במקרים כאלה, לא מעביר את ההסכם עצמו לוועדה אלא רק את עקרונות ההסכם, ולכן יש לנו תמצית מאוד קצרה.

משה שרוני: אני הבנתי מהתמצית שהועברה לוועדה, שהגופים שתשולם להם תמורה בגין איסוף גופות וחלקי גופות, הם הגופים המנויים בתוספת להסכם, וכרגע מדובר רק על זק"א.

רועי קרת: כרגע יש רק את זק"א בתוספת.

רועי קרת: אין גוף אחר.

רועי קרת: ג'ודי וסרמן: לא מדובר על עמותות נוספות.

רועי קרת: ייתכן שבעתיד יוכרו גופים נוספים, אבל כרגע אתם מדברים על הסכם שהמוטב היחיד לפיו יהיה זק"א בלבד.

רועי קרת: האם זה נכון?

רועי קרת: רועי קרת: כן.

רועי קרת: ליאת מרגלית: עורכת-דין ליאת מרגלית, משרד המשפטים.

רועי קרת: גם אנחנו קיבלנו אתמול את עקרונות ההסכם, ורק עכשיו יצא לי לעיין בהסכם כולו.

רועי קרת: לדעתנו, עשויות להתעורר כאן כמה בעיות משפטיות.

רועי קרת: הבעיה הראשונה והעקרונית אולי מכולן היא שלמעשה, בעצם ההתקשרות של המוסד לביטוח לאומי עם עמותת זק"א והעברת תשלום בגין כל העברת נפטר למכון לרפואה משפטית, זק"א הופכת מארגון מתנדב – שעושה את עבודתו בהתנדבות – לארגון שמקבל תשלום בעבור העבודה שהוא מבצע.

רועי קרת: אברהם רביץ: 294 שקל, זה כולל את המתנדבים?

רועי קרת: היו"ר משה שרוני: המחלקה המשפטית רוצה שכולם יהיו מתנדבים?

רועי קרת: אברהם רביץ: הם נשארים מתנדבים.

רועי קרת: ליאת מרגלית: לא.

רועי קרת: משרד המשפטים רק מעיר בהקשר הזה שיכול להיות שיש מקום לבחון ולצאת להתקשרות כזאת במכרז, או אפילו פטור ממכרז לפי תקנות חוק המכרזים.

רועי קרת: אחרי שיהיה ההליך הזה, גם אם אז עמותת זק"א היא היחידה שתקבל – זה יהיה בסדר, זה יהיה חוקי; רק היא תקבל את זה, אבל זה יהיה אחרי שבוצע הליך חוקי ושוויוני לכל החברות שיכולות לבצע זאת.

רועי קרת: אנחנו יכולים לחשוב על חברה קדישא, או חברות אחרות.

רועי קרת: היו"ר משה שרוני: את מכירה עוד גופים כאלה, שמוכנים לעשות את העבודה של זק"א?

רועי קרת: ליאת מרגלית: אני לא יודעת אם מוכנים או לא מוכנים.

רועי קרת: אני יודעת שיש עוד חברות שעושות את זה.

רועי קרת: זק"א, אגב, לא מטפלת רק בנפגעי פיגועים, חלילה, או דברים כאלה – גם בתאונות דרכים, לפחות לפי מה שאנחנו יודעים.

רועי קרת: זק"א תקבל את התשלום הזה גם בעבור נפטרים שהם נפטרי תאונת דרכים למשל, זה גם מוות לא טבעי.

רועי קרת: שמעון נבון: כשאנחנו מדברים על סיוע במימון, זה לא שאנחנו אמורים לכסות להם את ההוצאות בהעברה ובאיסוף הנפטרים.

רועי קרת: זה עולה הרבה יותר.

רועי קרת: מסייעים סיוע מאוד מאוד מצומצם ואין פה מימון מלא.

רועי קרת: אם אנחנו מדברים על נושא של איסוף והעברה – ורק למכון לרפואה משפטית – אנחנו מצמצמים את כל הפעילות מבחינת המימון.

רועי קרת: המימון שלנו היה צריך להיות פי 4, פי 5, מהתעריף שאנחנו משלמים.

רועי קרת: ליאת מרגלית: אנחנו לא טוענים כאן שהתעריף הוא מופרז.

רועי קרת: שמעון נבון: אנחנו לא מממנים הליך כלשהו; אנחנו רק מסייעים בתשלום, סיוע קטן מאוד, בנושא הפעילות שלהם.

רועי קרת: אנחנו בדקנו זאת גם עם חברות הקבורה בארץ, עם אמבולנסים שמבצעים העברות נפטרים.

רועי קרת: ברוב המקרים שנפטר מועבר למכון לרפואה משפטית, מדובר על נפטר שמצאו אותו בביתו לאחר כמה ימים – שחברת קדישא או אמבולנס לא מבצעים זאת – או שהיתה התאבדות של אדם, ואז אף חברה ואף גוף לא מבצע את זה.

רועי קרת: עובדה שחברות הקבורה, חברות קדישא, פונות לזק"א לעזור להן בהעברת הנפטר משום שהן לא מסוגלות, הן לא מוכשרות ואין להן האמצעים לבצע את זה.

רועי קרת: כלומר, רוב התשלום הוא עבור האמצעים שמשתמשים בהם לאיסוף הנפטרים, והעברתם למכון לרפואה משפטית.

רועי קרת: ליאת מרגלית: מצוין בהסכם, תחת הכותרת של מימון: "תשלומים לפי הסכם זה, לרבות הוצאותיו המנהליות של המוסד הכרוכות בהפעלת ההסכם, ימומנו מאוצר המדינה" לא ברור, לפי מה שנכתב כאן, אם ההוצאות המנהליות הן הוצאות נוספות מעבר ל- 294 השקלים, או שלכאורה כפי שזה אמור להיות, זה כבר כלול.

רועי קרת: רועי קרת: לא.

רועי קרת: הן מעבר.

רועי קרת: ג'ודי וסרמן: הוצאות המוסד לביטוח לאומי; לא הוצאות זק"א.

רועי קרת: המדינה משלמת למוסד לביטוח לאומי הוצאות לביצוע הסכם.

רועי קרת: ליאת מרגלית: זאת אומרת, ההוצאות המנהליות הן של המוסד לביטוח לאומי.

ג'ודי וסרמן: כן.

ג'ודי וסרמן: ליאת מרגלית: מאה אחוז.

ג'ודי וסרמן: אבל, אני חוזרת ומציינת לפרוטוקול לפחות, שאנחנו ממליצים לצאת כאן באיזשהו הליך של מכרז או פטור ממכרז.

ג'ודי וסרמן: אברהם רביץ: יש כאן דבר מוזר.

ג'ודי וסרמן: האם זק"א עוסק גם בתחיית המתים, או רק בהובלת גופות?

ג'ודי וסרמן: מסעיף (ג) משמע, שאפשר להעביר נפטר מסוים יותר מפעם אחת.

ג'ודי וסרמן: זאת אומרת, מעבירים אותו, קוברים, ואחר-כך מחיים את המתים.

ג'ודי וסרמן: רועי קרת: מדובר על חלקי נפטר.

ג'ודי וסרמן: אברהם רביץ: לא כתוב כאן חלקי נפטר.

ג'ודי וסרמן: נניח אם העבירו חלקים, ואחר-כך מצאו עוד חלקים – אז למה באמת שלא ישלמו יותר, על כל העברה?

ג'ודי וסרמן: זה עולה להם כסף.

ג'ודי וסרמן: אלא מה?

ג'ודי וסרמן: אתם חוששים שמא זק"א תעשה בכוונה – תשאיר את הראש, ואת הרגל יבואו במיוחד לקחת, עוד 294 שקל.

ג'ודי וסרמן: אתם השתגעתם?

ג'ודי וסרמן: רועי קרת: אין חשש כזה.

ג'ודי וסרמן: היו"ר משה שרוני: לפי ההלכה, זק"א לא תעשה דבר כזה.

ג'ודי וסרמן: באמת.

אברהם רביץ: יש לסעיף הזה ריח קצת מוזר.

אברהם רביץ: רועי קרת: אני מזכיר לכם שההסכם הזה הוא לא רק לזק"א.

אברהם רביץ: נכון שהיום, זק"א היא היחידה בתוספת, אבל ייתכן שבהמשך יהיו עוד חברות.

אברהם רביץ: ברגע שנרצה להוסיף עוד חברה – אנחנו נצטרך לקבוע מנגנון.

אברהם רביץ: ליאת מרגלית: האם פניתם לגופים אחרים?

אברהם רביץ: שאלתם אותם?

ג'ודי וסרמן: הם לא אמונים על איסוף גופות – המוסד לביטוח לאומי.

אברהם רביץ: ברשות היושב-ראש, אני רוצה לשאול שאלה נוספת.

אברהם רביץ: אני פשוט לא מבין.

אברהם רביץ: היו"ר משה שרוני: רק את זה?

אברהם רביץ: יש הרבה דברים שלא מבינים במדינה הזאת.

אברהם רביץ: אברהם רביץ: איזה "פראיירים" הם זק"א.

אברהם רביץ: הרי המתנדבים בלאו הכי יהיו מתנדבים, הם לא יקבלו שכר-זה לא משנה בכלל.

אברהם רביץ: הרי אלפי האנשים ברחבי הארץ עושים את זה כמצווה, כעבודת קודש.

אברהם רביץ: אי-אפשר לקנות אנשים שיעשו את העבודה הזאת.

אברהם רביץ: היו"ר משה שרוני: לא כל החילונים מבינים את זה.

אברהם רביץ: אם זאת לא היתה מצווה – גם הם לא היו מסוגלים לעשות זאת.

אברהם רביץ: הם מאמינים שזוהי מצווה, ולוקחים חלקי גופות וטיפת דם, כל דבר.

אברהם רביץ: אני שואל – אני לא חושש שהארגון הזה יהפוך להיות לארגון של מקבלי משכורת – שלא בצורת שכר.

אברהם רביץ: זה לא יקרה אף פעם, אבל מדוע שאנחנו נצטרך להטריח את הארגון הזה גם "לשנורר" כסף בכל העולם?

אברהם רביץ: היו"ר משה שרוני: כל המדינה "משנוררת".

אברהם רביץ: ככה חינכו אותנו.

אברהם רביץ: אברהם רביץ: למה שהמדינה – שיודעת "לשנורר" טוב , ויש למדינה גם תקציב, ואזרחים משלמים מסים- למה שהיא לא תקבל על עצמה את המטלה כולה?

אברהם רביץ: את כל עבודת זק"א, פרט למתנדבים.

אברהם רביץ: למתנדבים לא משלמים.

אברהם רביץ: גם להם יש הוצאות.

אברהם רביץ: מתנדבים צריכים לנסוע, צריכים לחזור.

אברהם רביץ: הרי המתנדבים הם פשוטי-עם.

אברהם רביץ: את זה צריך לשלם, אבל לא שכר.

אברהם רביץ: מספיק לנו שאנחנו מקבלים צבא של מתנדבים בחינם.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש.

אברהם רביץ: ראש הממשלה לשעבר, אריק שרון – שיהיה בריא- כאשר מילאתי תפקידי במשרד הרווחה והייתי צריך להכין תוכנית לשירות האזרחי – שהוא אלטרנטיבה לאלה שלא הולכים לצבא – אמר לי: אני מבקש ממך, דבר ראשון תכניס את זק"א, זה נקרא אצלי השירות האזרחי החשוב ביותר.

אברהם רביץ: אף אחד לא יעשה זאת חוץ מכם.

אברהם רביץ: ובאמת הכנסנו את זה כקריטריון.

אברהם רביץ: לצערי, עדיין לא יצא מזה דבר.

אברהם רביץ: זה לא עומד על סדר-היום אצלנו, אנחנו לא יכולים להמציא הוראות לשלם תשלומים, אבל אני רוצה שהדברים ייאמרו; ואולי אדוני יזמין פעם את נציגי האוצר, ושזק"א תציג לנו את המצב.

אברהם רביץ: אני יודע שהם היו במשבר גדול מאוד – קראתי בעיתון שהם עומדים לפשוט רגל.

אברהם רביץ: אז כמובן, מי שפושט יד לא פושט רגל... היו"ר משה שרוני: הבעיה המרכזית, שהנבחרים – כשהתחילו הפיגועים – לא הקימו את היחידה הזאת כיחידה ממשלתית.

אברהם רביץ: לא עמותות ולא "בבלטים" כאלה.

אברהם רביץ: כפי שמקימים מחלקה משפטית – כך צריכה להיות מחלקה כזאת, ואז לא היינו צריכים לשבת כאן ולגרד מכאן ומשם.

אברהם רביץ: זה מה שקורה כשיש ארגון וולונטרי.

אברהם רביץ: צריך לשלם כסף, לא צריך שזה יהיה וולונטרי.

אברהם רביץ: אברהם רביץ: פה בכל מקרה נצטרך ארגון וולונטרי כדי לבצע את המעשה.

אברהם רביץ: אבל ההוצאות שלהם – ריבונו של עולם.

אברהם רביץ: הרב משי זהב, אלה ההוצאות?

אברהם רביץ: ה- 294 שקלים מכסה את ההוצאה שלכם?

יהודה משי זהב: בתמחור שתמחרנו כמה עולה לנו כל אירוע – עלות ישירה של כל אירוע היא 613 שקל, ועלות עקיפה – עוד 78 שקל.

יהודה משי זהב: זק"א מטפלים היום, בממוצע שבועי, ב- 30 עד 35 אירועים של מוות בלתי טבעי בשבוע.

יהודה משי זהב: מדובר על תאונות דרכים, התאבדות, רצח, גלמודים ועריריים שמוצאים אותם במצב ריקבון, וכמובן פיגועים ואסונות.

יהודה משי זהב: הביטוח הלאומי אמר שהוא לא מוכן לממן רק גופות שיורדות למכון.

יהודה משי זהב: כעת טיפלנו בתאונת דרכים – הבוקר כבר היו שתי תאונות דרכים – אם הגופה לא ירדה למכון לרפואה משפטית כי לא היה חשש לשכרות של הנהג, אומרים: אתם לא תקבלו.

יהודה משי זהב: או לדוגמה, אם מצאו גופה של גלמוד או ערירי שנמצא שבוע-שבועיים בבית – ואני לא רוצה לתאר לכם באיזה מצב – הביטוח הלאומי אומר: הוא מת מוות טבעי; זה שמצאו אותו כעבור שבועיים, והמתנדבים מקיאים את נשמתם ובמשך תקופה הריח רודף אחריהם – מבחינתם זה נקרא מוות טבעי.

יהודה משי זהב: הייתי כל הלילה, יחד עם עשרות מתנדבים, בחיפושים אחר הנער בניצנים.

יהודה משי זהב: הפעלנו שם יחידת סוללים של זק"א, יחידת כלבנים, עשרות מתנדבים, אמבולנסים, רכבי חילוץ – מצאו הבוקר את הגופה.

יהודה משי זהב: העלות היתה גבוהה מאוד.

יהודה משי זהב: אם הגופה של הילד לא תרד למכון לרפואה משפטית – זק"א לא תמומן.

יהודה משי זהב: היו"ר משה שרוני: זה חֶלֶם.

יהודה משי זהב: יהודה משי זהב: ובסוף עוד יגידו שהמדינה מממנת את זק"א.

יהודה משי זהב: כשמחר באמת כפי שנאמר, יבואו עוד עשרות עמותות, יגידו: הנה, המדינה פה מממנת את זק"א.

יהודה משי זהב: אברהם רביץ: מי יבוא.

יהודה משי זהב: ..

אריה אלדד: רציתי לשאול, עכשיו אני מבקש להעיר – לגבי ההגדרה של מוות בלתי טבעי.

אריה אלדד: הלוא ברור שיש הרבה מאוד מקרים שבהם ההחלטה אם זה מוות טבעי או לא טבעי לא נקבעת על-פי בדיקה במכון, אלא על-פי נסיבות.

אריה אלדד: מת אדם בן 80 לבד בבית – אזי מניחים, אם לא היו פריצות.

אריה אלדד: .. ההחלטה פה היא החלטה חצי אדמיניסטרטיבית.

אריה אלדד: מי מקבל את ההחלטה, ולמה במקרים האלה כשבאמת אין גוף אחר במדינה שמסוגל מבחינה נפשית, מבחינת חוסן נפשי בכלל להתמודד עם ריחות, עם מראות כאלה – למה אנחנו זקוקים להגדרה של מוות בלתי טבעי, ולא נוכל להיות מעוגנים בהגדרה של גופה שזק"א מטפלת בה?

אריה אלדד: אברהם רביץ: הרי זק"א לא מתחרה בחברה קדישא.

אריה אלדד: אריה אלדד: ההגדרה של טבעי או לא טבעי פה היא לא כל-כך רלוונטית.

אריה אלדד: היו"ר משה שרוני: אולי צריך לחשוב על חקיקת חוק לגבי הקמת יחידה כזאת ממשלתית, שיעלה לה כסף.

אריה אלדד: זה מה שצריך להיות, זה הכול.

אריה אלדד: במדינה הזאת, מה שהוא בזול זה ביוקר, ומה שביוקר הוא בזול.

אריה אלדד: חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לדבריו של הרב רביץ.

אריה אלדד: הנושא של זק"א הוא באמת עבודת קודש – וזה לא קשור לדתיים או לחילוניים.

אריה אלדד: יודעים את זה, רואים את זה, שומעים את זה, צריך לתמוך בכל דרך ולא צריך להתמקח ולרדת לקטנות.

אריה אלדד: מעבר לכך, אני רוצה לחדד את הנושא.

אריה אלדד: לפני קיומה של זק"א מה היה קורה?

אריה אלדד: היו"ר משה שרוני: היה תוהו ובוהו.

אריה אלדד: יהודה משי זהב: אם היתה תאונת דרכים – היה מגיע אמבולנס פרטי, מפנה את החלק העיקרי של הגופה; אחר-כך מגיע גורר וגורר את הרכב – ולא פעם טיפסנו על גורר כשהוא גורר רכב, עם חצי רגל או איברים אחרים.

אריה אלדד: אחר-כך מגיע מכבי אש.

אריה אלדד: היו"ר משה שרוני: ועל העברת הגופה, המשטרה היתה משלמת 1,200 שקל.

אריה אלדד: חיים אמסלם: אגיד לך מה היה קורה.

אריה אלדד: אחרי כן היו באים למשפחה – בקטעים הכי קשים – ואז מבקשים כספים.

אריה אלדד: הופך להיות עימות ודברים נוראיים.

אריה אלדד: אני רוצה לשאול מי קובע שצריך להעביר את הגופה למכון לרפואה משפטית.

משה שרוני: הרופא.

משה שרוני: יהודה משי זהב: קצין המשטרה במקום.

משה שרוני: אם היתה תאונת דרכים, ואין שום חשש פלילי – הגופה לא עוברת למכון, אבל המתנדבים עובדים שעתיים כדי לטפל באירוע.

משה שרוני: חיים אמסלם: קודם כול, חשוב שיובהר כאן שזה לא איזשהו הסכם שמיועד לזק"א, זה פתוח לכל העמותות.

משה שרוני: אברהם רביץ: אין עמותות.

משה שרוני: חיים אמסלם: אלא מה?

משה שרוני: כשיבואו עוד כאלה שירצו – אני חושב שגם זק"א יברכו אותם.

משה שרוני: בינתיים, זק"א קיים בשטח, ואני חושב שהרוח משותפת לכולנו.

משה שרוני: היו"ר משה שרוני: נכון.

משה שרוני: ליאת מרגלית: בהמשך לדברים שנאמרו כאן, אני רוצה להדגיש שאין מחלוקת לגבי חשיבות העבודה שזק"א עושה, ועל כך שהם עושים עבודת קודש – זה ברור ומוסכם על כולם.

משה שרוני: מה שאנחנו אומרים – דווקא בגלל מה שנאמר כאן, שככל הנראה זק"א היא היחידה שעושה את העבודה הזאת היום – דווקא בגלל זה אין בעיה לצאת בהליך של מכרז או פטור ממכרז.

משה שרוני: אברהם רביץ: כמה זמן זה לוקח, גברתי?

משה שרוני: אני קצת מומחה במכרזים.

משה שרוני: ליאת מרגלית: זה ההליך החוקי.

משה שרוני: היו"ר משה שרוני: גברתי, תפני למחלקה המשפטית של משרד הבריאות ותבהירו שם את הנושא הזה.

משה שרוני: רועי קרת: מי יעשה את המכרז?

משה שרוני: ליאת מרגלית: מה שרציתי לשאול בהקשר הזה הוא איך קבעתם בהסכם שזק"א כיום - - - רועי קרת:

משה שרוני: אני מבקש לומר שההפניה למכרז היא פשוט לא במקום.

משה שרוני: ליאת מרגלית: או פטור ממכרז.

משה שרוני: רועי קרת: מי יעשה את המכרז?

משה שרוני: משרד המשפטים יעשה את המכרז?

משה שרוני: המוסד לביטוח לאומי בכלל לא היה צריך להיכנס לעניין הזה, הוא פשוט נגרר שנים.

משה שרוני: המשטרה לא רוצה לטפל, משרד הבריאות לא רוצה לטפל, אף אחד לא רוצה לטפל בנושא הזה.

משה שרוני: ליאת מרגלית: המוסד לביטוח לאומי.

משה שרוני: היו"ר משה שרוני: גברתי, תפני למשרד הבריאות, תשבו ביחד, תעשו את כל ה"מישמש" ואחר כך תביאו את זה.

משה שרוני: ליאת מרגלית: באשר להגדרות בתוך ההסכם - בהגדרת "עמותה מטפלת" נאמר: "עמותה שאחת ממטרותיה הרשומות הינה טיפול בנפטרים קרבנות אסון".

משה שרוני: אני לא בטוחה שההגדרה הזאת היא הכי מדויקת בהקשר הזה כיוון שאנחנו לא מדברים רק על נפטרים שהם קרבנות אסון – או שצריך להגדיר מהו קרבן אסון: גם לתאונות דרכים, גם לגבי ערירי שמת כפי שאתה תיארת.

משה שרוני: היו"ר משה שרוני: כל דבר כזה הוא אסון.

חיים אמסלם: מדובר פה על קונוטציה של פיגועים.

חיים אמסלם: ליאת מרגלית: במיוחד כשבה

חיים אמסלם: סכם המלא לא מצוין בכל מקום שמדובר שם על נפטר או על נפטרים - - - אברהם רביץ: אני מציע שתציעו הרחבה של הסעיף הזה, שזה יכלול באמת את כל המקרים שזק"א מטפלת בהם.

חיים אמסלם: אנחנו נודה לך.

חיים אמסלם: חיים אמסלם: כל פעם שתהיה החלטה שרופא בשטח מחליט שצריך להעביר למכון.

חיים אמסלם: אברהם רביץ: יש אפשרות למצוא הרחבה.

חיים אמסלם: רועי קרת: אני חייב להבהיר את המסגרת הנורמטיבית שאנחנו נמצאים בה.

חיים אמסלם: לא מדובר על הסכם עם זק"א.

חיים אמסלם: מדובר על הסכם בין המוסד לביטוח לאומי לבין משרד האוצר, חותם עליו החשב הכללי.

חיים אמסלם: אנחנו יכולים לכתוב מה שאנחנו רוצים.

חיים אמסלם: אם החשב הכללי של משרד האוצר לא יחתום – לא יהיה הסכם, והתשלום הזה לא יבוצע.

חיים אמסלם: זה הסיכום.

חיים אמסלם: היו"ר משה שרוני: מי אלוהים בארץ?

חיים אמסלם: משרד הפיננסים.

חיים אמסלם: רועי קרת: מר יהודה משי זהב, ישבנו עם אנשי משרד האוצר.

חיים אמסלם: ברור היה לכולם שזה לא מממן את כל העלויות, אבל זה מה שסוכם – כולל עד ההגדרה על איזה גופה משלמים ועל איזה גופה לא משלמים.

חיים אמסלם: היה ברור גם שלא על כל הגופות יש עלות.

חיים אמסלם: זה כרגע מה שקיים מבחינת ההסכם.

חיים אמסלם: ליאת מרגלית: איך נניח בעתיד עמותות נוספות תיכנסנה?

חיים אמסלם: רועי קרת: אחרי שאתם תפרסמו את ההסכם ברשומות, כל העמותות תדענה, ויוכלו לפנות.

חיים אמסלם: היו"ר משה שרוני: אולי המחלקה המשפטית תתחיל להוציא מכרזים, אז יהיה יותר טוב.

חיים אמסלם: חברי הכנסת, מי בעד אישור העקרונות להסכם, לפי סעיף 9, לעניין זק"א, מתוך סעיפי ההסכם?

חיים אמסלם: מי נגד?

חיים אמסלם: מי נמנע?

חיים אמסלם: ה צ ב ע ה בעד – פה אחד נגד – אין נמנעים - אין ההסכם (לפי סעיף 9 לחוק הביטוח הלאומי) בדבר מימון הוצאות ארגון זק"א, נתקבל.

משה שרוני: אושר.

משה שרוני: תודה רבה, הישיבה נעולה.